243 



1. Pattedyrene i Trias- og Jura-Tiden. Det 

 er bekjendt, at paa en fyldigere Maade træder Pattedyr- 

 klassen først op i Jordhistoriens sidste Hovedafsnit, Ter- 

 tiærtiden, som man derfor ogsaa har kaldet Patte- 

 dyrenes Tidsalder. At de dog ikke aldeles manglede i 

 det forudgaaende store Afsnit (Krybdyrenes Tidsrum: Trias, 

 Jura, Kridt) har man længe vidst — den første Opda- 

 gelse, der viste dette, fremkom allerede 1812 — , men i 

 de senere Aar ere de herhen hørende Kjendsgjerninger 

 forøgede betydelig. 



a. De ældste Levninger af europæiske Pattedyr ere 

 fundne i de saakaldte rhætiske Lag, der ligge paa 

 Grænsen mellem Trias og Lias, men i Almindelighed 

 regnes til den ældste af disse to Perioder. De ere ikke 

 mange: en halv Snes smaa isolerede Kindtænder med 

 bred knudret Krone og flerdobbelt vel udviklet Rod samt 

 en Hjørnetand, fundne dels i Wiirtemberg*), dels paa to 

 Steder i England. Der lader sig ikke slutte meget af 

 slige Fund ud over det, som her er Hovedsagen: slige 

 Kindtænder kunne kun have siddet i Munden paa Patte- 

 dyr, derom kan der ikke være den mindste Tvivl. Der 

 levede altsaa allerede Pattedyr i hin meget gamle Tid, i 

 Begyndelsen af Krybdyrenes store Blomstringstid, kort 

 (forholdsvis) efter Afslutningen af den palæozoiske Periode. 

 Det var dernæst smaa Pattedyr, og Owen*) sammen- 

 ligner dem nærmest med visse smaa insektædende ny- 

 hollandske Pungdyr (Myrmecobius); der er i alt Fald for 

 Tiden intet i Vejen for at antage, at disse smaa Trias- 

 Pattedyr kunne have været Pungdyr. De have faaet 



*) Her blev den første funden 1847 af Plieninger. 

 **) Monograph of Ihe fossil Mammalia of the Mesozoic formations 

 (Palæontographical Society. 1871.) 



16* 



