248 



altid, eller dog i de fleste Tilfælde, plejer at være en vis 

 Sammenhæng i Udviklingen, gaa vi vistnok ikke for vidt ved 

 at sige: der har stadig levet Pattedyr paa Jordens Over- 

 flade gjennem hele Jura- og Kridtperioden, men vi kjende 

 meget lidt eller tildels slet intet til dem ! — Da vi dog ikke 

 ere aldeles uden Kundskab om disse Perioders andre 

 Landdyr, bliver det altid noget dunkelt, hvorfor vi for- 

 holdsvis kjende saa lidt til deres Pattedyr; det maa dog 

 erindres, at de Kilder, hvorfra vi have faaet de bedste 

 Oplysninger om Tertiærtidens Pattedyr (saasom Huler, 

 udfyldte Ferskvandssøer og desl.) og uden hvilke vor 

 Kundskab om dem vilde være yderst tarvelig, her ikke 

 staa til vor Raadighed. Ere Aarbøgerne ikke førte eller 

 ere de i Tidernes Løb gaaede tabt, kan Historien ikke 

 skrives; havdes der den samme Slags Kildeskrifter til 

 den mesozoiske som til den kainozoiske Pattedyr-Faunas 

 Historie, vilde den første næppe være bleven indskrænket 

 til de her meddelte smaa Kapitler; men hvad enten nu 

 denne Magerhed skriver sig fra, at det bevarede er Stumper 

 af for Resten til Grunde gaaede tykke Codices (for at blive 

 i Lignelsen), eller fra, at den mesozoiske Pattedyrverden 

 i det hele havde denne ringe Størrelse og dette lave og 

 ensformige Præg, er Opdagelsen af Stonesfields og Purbecks 

 Pattedyrlevninger under alle Omstændigheder epokegjø- 

 rende Begivenheder i Palæontologiens Historie, der give 

 Haab om, at Fremtiden vil bringe flere Kjendsgjerninger 

 for Dagen af lignende Art og berige vor Kundskab om 

 den højeste Dyreklasses første Tider her paa Jorden 

 samt i det mindste give os en Anelse om de Love, der 

 styrede dens Udvikling i Tiden. 



2. Nordamerikas uddøde Pattedyr vare for 

 lidt over tyve Aar siden overmaade lidt kjendte; den 



