254 



Havfladen; enkelte høje Punkter kunne i det højeste have 

 hævet sig op over denne som Øer. Men ved Slutningen 

 af dette Tidsrum vare de Nedlag, der nu danne hint 

 uhyre Bjærgplateau, hævede — ganske langsomt sandsyn- 

 ligvis — op imod eller tildels lidt over Havets Overflade, 

 saa at de afgrænsede fra det stille Hav det store Hav- 

 bækken, hvori de Kridtformationens mægtige Lag, som 

 danne de nuværende Prærier, afsattes eller vare afsatte; 

 denne Landets Hævning fortsattes stadig gjennem hele 

 Tertiærtiden, i Førstningen uendelig langsomt, senere 

 meget raskere; man har et Maal derfor i Landets tilta- 

 gende Stigning alt som man fra Mississippi nærmer sig 

 Klippebjærgenes Fod; da den var naaet til en vis Højde, 

 var dog en meget stor Del af de nærværende Prærier optaget 

 af 4 — 5 uhyre Søer, oprindelig store flade Laguner eller 

 Saltsøer, der ved Udvaskning forvandledes til Brakvands- 

 og senere til Ferskvandssøer, og i hvilke de fra Højlandet 

 kommende Elve udgøde sig. I en senere Del af den 

 tertiære Periode bleve fremdeles disse Søer og de i dem 

 samlede Nedlag lagte tørre; Grunden dertil være nu, at Kli- 

 maets Tørhed bragte Søerne til at fordampe, eller at 

 Vandet efterhaanden banede sig andre Veje, mere og 

 mere samlede sig i dybe Flodlejer og søgte ud til Havet. 

 Selv om disse Tertiærtidens Ferskvandsdannelser paa 

 mange Steder ere bortskyllede igjen eller bortskurede af 

 Glacialtidens mægtige Ishøvl, saa er der dog paa mange 

 Steder bevaret større eller mindre Partier af dem ; et 

 saadant er f. Ex. et Distrikt paa begge Sider af Missouri 

 under 48^' N. Br., i Nærheden af Judith-Floden, der 

 ligeledes fører Navn af ^det slemme Land« (»The bad 

 Lands of the Judith«) og i det hele frembyder en ganske 

 lignende Karakter som de sydligere Egne, der benævnes 



