266 



sende kunde kalde dem) og yderst smaa Kindtænder af 

 en i øvrigt hos mange Planteædere og Hovdyr ikke ual- 

 mindelig Form — og ved sine 6 »Horn«: 2 smaa Knuder 

 paa Næsebenene, 2 større foran Øjnene og 2 endnu større 

 og mere flade (sammentrykte) hvert paa sin Side af Issen. 

 (De have dog vistnok tildels snarere baaret Hornknuder end 

 egentlige »Horn«). Dette er ganske vist en meget mær- 

 kelig Kombination af Karakterer, der, som det synes, 

 endog har været udpræget i adskillige Arter og flere 

 Slægter, og saaledes paatvinger os den Overbevisning, 

 at den tilhørte en egen, tidligere baade som levende og 

 som fossil aldeles ukjendt Hovdyr-Gruppe. 



3. Et af de mærkeligste naturlige Findesteder for 

 Levninger af Fortids - Pattedyr opdagedes 1835 af en 

 engelsk Oldforsker, Finlay, ved Foden af det be- 

 rømte Pentelikon i Attika; det fører Navn af Piker mi 

 efter en Avlsgaard der i Nærheden. Dets Dyrelevninger 

 ere tildels blevne behandlede af flere tyske Naturforskere 

 (Wagner, Roth, Beyrich og Hense 1), men Hoved- 

 værket over dem er af en fransk Geolog, Albert Gau- 

 dry*), som under to Rejser til Grækenland samlede der 

 flere tusende Knokler, hørende til 356 Individer af 43 

 Arter af Pattedyr; et Par Arter, som G. ikke fandt, ere 

 beskrevne af andre, saa at det hele fra denne Dannelse 

 bekjendte Artsantal kan sættes til 45 eller — hvis 

 nogle meget usikre Former medregnes — til henved 50 

 Arter. Disse Dyrelevninger tilhøre den miocæne Tid, 

 men, som det synes, et yngre Afsnit af denne; af hine 

 43 Arter er der 15, som ere fundne i andre af Europas 

 mellem-tertiære Dannelser (Eppelsheim, Ungarn, Bessarabien 



*) Animaux fossiles et Géologie de l'Attique. 1862 — 67. 



