267 



osv.), altsaa c. ^ af det hele Antal; ingen af dem er 

 funden i ældre Dannelser, en enkelt ((»Sabelkatten«) 

 maaske i yngre (pliocæne); alle ere de, synes det, uddøde 

 som Arter, lidt over Halvdelen synes endog at tilhøre 

 uddøde Slægter. — P'or at dømme om, hvad man kan 

 slutte eller ikke slutte af en saadan Knokkelophobning, 

 maa man have nogen Forestilling om, paa hvad Maade 

 den er bleven til. Det er ikke som »det slemme Land« 

 ved Klippebjærgenes Fod en gammel Søbund, man her har 

 for sig. De Dyr , der strejfede om paa Attikas Bjærge 

 i hin Tid, da dette Land sandsynligvis ikke var adskilt 

 fra Asien ved Ægæerhavet, efterlode jo deres Knokler 

 paa det Sted, hvor de fandt Døden, af og til altsaa ogsaa 

 paa Pentelikon; Regnvandet flyttede dem da lidt efter lidt 

 ned ad Bjærgets Skraaninger og afsatte dem tilligemed det 

 Dynd og de Sraaastene, det ligeledes førte med sig, ved dets 

 P'od; paa denne aldeles tilfældige Maade opstod der her 

 lidt efter lidt i Løbet af meget lange Tidsrum paa 

 dertil gunstige Steder et c. 9 Fod mægtigt, mere eller 

 mindre knokkelrigt, rødt Lerlag, der senere dækkedes af 

 andre Dannelser ; en lille Bjærgbæk har senere igjen banet 

 sig Vej ned til det, saa at det nu er kommet til Syne flere 

 Steder paa begge Sider af dens Leje; de c. 5000 Knok- 

 ler, som Gaudry har samlet, har han bragt til Veje ved 

 at bearbejde en Strækning af 300 Skridts Længde og 60 

 Skridts Bredde med Hakke og Sprængkrudt. En ti Gange 

 større Strækning ligger hen til fremtidig Undersøgelse. 

 Paa Grund af Dannelsens hele Oprindelse findes Knok- 

 lerne snart tættere sammenhobede, snart mere spredte; 

 aldrig finder man paa et Sted samlet alle til samme 

 Skelet hørende Knokler, sjælden nok nogle faa, der hørte 

 til samme Individ; Levningerne af de forskjelligste Arter 



