272 



betragtes som en Mellemform mellem den stribede og den 

 plettede Hyæne. — En anden Hyæneform (H. Chæretis), 

 hvoraf man kun kjender Underkjæben, synes at fjærne 

 sig noget mere fra de nulevende Hyæner og at vise en 

 let Tilnærmelse til Viverrerne. Af ægte Katte var der 

 en Art, som i Størrelse kunde fuldkommen maale sig 

 med Jaguaren; en anden, der var lige saa stor som den 

 afrikanske Panter, men smækrere af Bygning; en tredie 

 var mindre end Panteren, men større end en »Karakal«; 

 og en fjerde endelig var ikke meget større end den nu- 

 levende Vildkat. Allerede blandt disse forskjellige Rovdyr- 

 former af endnu levende Slægter synes der at have været 

 tilstrækkelig Forskjel i Størrelse og Levemaade til at 

 kunne tilvejebringe den rette Ligevægt mellem de tærende 

 og nærende Medlemmer af det dyriske Samfund: Former, 

 der kunde magte de store og de smaa Drøvtyggere, de 

 smaa Pattedyr og Fuglevildtet, saa vel som Aadselædere, 

 der fortærede de Indvolde og Knokler, som de store 

 Rovdyr lode ligge. Men foruden dem var der en hel 

 Række andre Former, som stode de nulevende fjærnere; 

 f. Ex. den frygtelige »Sabelkat« (Machairodus cultri- 

 dens*), hvis Størrelse, der overgik Løvens og Tigerens 

 (men dog stod tilbage for Huleløvens), uhyre Kløer og 

 frygtelige, sammentrykte, skarpt kantede (i Randen fint tak- 

 kede) og dolkformige Hjørnetænder satte den i Stand til 

 at binde an med de større (om end ikke med de største) 

 Tykhude; andre Arter udfylde Mellemrummet mellem Nu- 

 tidens Viverrer (Desmerkatte) og Hyæner og styrke saa- 

 ledes den Opfattelse, at de sidst nævnte virkelig ere at 



I det følgende Afsnit, om Sydamerikas fossile Pattedyr , komme vi 

 tilbage til denne Dyreform og ville da maaske faa Lejlighed til at 

 meddele Afbildning af dens Hovedskal eller Skelet. 



