273 



henføre til Viverrernes store Familie; saaledes en Hyæ- 

 nictis (Hyæner med en lille Knudetand i Underkjæben 

 og en større Knudetand i Overkjæben end hos de ægte 

 Hyæner); 3 Ictith e ri um- Arter, d. v. s. Viverrer med 

 noget hyæneagtige Tænder, af hvilke den mindste staar 

 Desmerkattene meget nær, medens den anden nærmer sig 

 til Hyænerne og den tredje endnu mere ligner en lille 

 Hyæne. Ogsaa i Størrelse stode disse Arter midt imellem 

 Viverrerne og Hyænerne, hvilke sidste de uden Tvivl nær- 

 mede sig meget i Levemaade; I. robustum, det hyppigste 

 af alle Pikermis Rovdyr, hjalp uden Tvivl Hyænerne med 

 deres Arbejde, at fortære de talrige Hovdyrs Aadsler. 

 Promephitis, der ved sine Tandforhold gjør Overgangen 

 mellem de mere kjødædende Maarformer (Maar, Ilder) 

 og de mere altædende eller i alt Fald mindre udpræget 

 kjødædende (Odder, Stankdyr); Simocyon, der hører 

 til den Række af uddøde Former, som sammenknytte 

 Hundenes og Bjørnenes i Nutiden vidt adskilte Familier, 

 af Størrelse som en lille Panter , men kun kjendt af 

 Underkjæben. 



De to nulevende Elefant-Arter dele som bekjendt 

 det Slægten anviste Omraade indenfor det hede Jord- 

 bælte mellem sig; ingensteds forekomme de begge. Pen- 

 telikon var rigere udstyret i denne Retning i den miocæne 

 Tid; der fandtes ikke mindre end 2 Mastodon- Arter 

 og mindst én Dinotherium- Art. Mastodonterne vare 

 Elefanter i hele deres Udseende og Legemsbygning, men 

 med en anden Slags Tænder; i Stedet for de talrige smalle 

 Tandplader, som sammensætte en Elefant- Kindtand, havde 

 Kindtænderne hos Mastodonterne 2, 3, 4 eller 5 Tvær- 

 rækker af runde, toppede Høje eller Vorter, hvilke, hos 

 nogle Arter mere, hos andre mindre, smeltede sammen til 



Fjerde Række. V, 18 



