281 



Selskab i London. I April 1675 åk Leeuwenhoek den 

 Tanke at bringe et Glasrør fuldt af stillestaaende Regn- 

 vand under et af sine Mikroskoper. Med studsende Be- 

 undring saa han underlige Skikkelser i Vandet: smaa 

 Klokker, der pustede sig op og trak sig sammen, smaa 

 Kugler, som livlig fore afsted. I det første Øjeblik 

 troede han at se de levende Atomer, af hvilke ifølge den 

 gamle Democrits Filosofi alle Legemer skulle bestaa, 

 og af hvis Hvirvelbevægelser hans samtidige, Descartes, 

 paa ny tænkte sig Verden opbygget. Snart overtydede 

 Leeuwenhoek sig imidlertid om, at han havde at gjøre 

 med Smaadyr (animalcula), der, skjønt usynlige for det 

 blotte Øje, dog i talrige Former fylde Vanddraaberne med 

 Liv. Siden bleve de fundne i stort Antal, naar der blev 

 gydt Vædske paa Peber, Hø eller andre Dyre- og Plante- 

 stoffer, og de fik dertor Navnet Paagydnings- eller 

 In fusions dyr (Infusoria). 



Netop et Aarhundrede efter Leeuwenhoek fandtes 

 der i Danmark en Forsker, Otto Friedrich Muller, 

 som anvendte 12 Aar af sit Liv til Iagttagelsen af disse 

 de mindste Dyreformer, hvoraf han i Øresund og i Fersk- 

 vandene omkring Kjøbenhavn fandt henved 380 forskjel- 

 lige Arter, hvilke han gav Navn og aftegnede *). I det 

 sidste Aarhundrede formerede sig i raskt Forhold An- 

 tallet af Naturforskere, som med stedse fuldkomnere 

 Instrumenter forsøgte at trænge ind i den usynlige Verden. 

 Foruden de talrige Dyreslægter blev der nu ogsaa op- 

 daget en hel ejendommelig mikroskopisk Flora, hvis Skik- 

 kelse og Udvikling er aldeles forskjellig fra de synlige 



*) O. F. Miiller, Vermium terrestrium et fluviatilium historia, 1774. 

 Animalcula infusoria, 1786. 



