298 



samme Stoffer som alle andre Planter, nemlig af Kul- 

 stof, Ilt, Brint, Kvælstof og visse Mineralstoffer, hvor- 

 iblandt Kali og Fosforsyre ere de vigtigste. Skal Gjær- 

 svampen voxe og formere sig, maa den optage alle 

 disse Stoffer som Næring 02 ved sin Livsvirksomhed 

 anveijde dem til Opbyggelsen af sine Celler. Gjær- 

 svampen finder ikke alle sine Næringsstoffer i rent 

 Sukker, men vel i udpresset Druesaft, i ugjæret 01 og 

 i andre til Gjæring skikkede Vædsker; den formerer sig 

 kun saa længe, som der er Føde til den. Ilt og Brint 

 blive givne den i Vandet; ogsaa Mineralstofferne maa 

 være tilstede i Opløsningen; de lade sig siden paavise i 

 Gjærasken. Om Kvælstoffet troede man tidligere , at 

 Gjærsvampen kun kunde optage det af de æggehvide- 

 holdige Forbindelser, som aldrig mangle i Druesaft eller 

 i ugjæret 01; men Pasteur viste, at Gjærsvampen ogsaa 

 kan tilfredsstille sin Trang til Kvælstof ved Optagelsen 

 af Ammoniak, der bestaar af Brint og Kvælstof. Kullet 

 tager Gjærsvampen endelig umiddelbart og udelukkende 

 af Sukkeret; den danner sin Cellehinde og sit Fedtind- 

 hold ved en ringe Omdannelse af Sukkeret, og sand- 

 synligvis danner den ogsaa de Æggehvidestoffer, som ere 

 tilstede i dens Celler, ved en Forbindelse af Sukkeret 

 med Ammoniakken. I det nu Gjærsvampen bruger Suk- 

 keret for deraf at danne, ernære og formere sine egne 

 Celler, foraarsager den en Dekomposition af Sukkeret 

 og en ny Ordning af dets fineste Stofdele ; den frem- 

 kalder derved netop hin Forandring, der bliver betegnet 

 som Alkoholgjæring. Er Gjæringen forbi, saa er Sukkeret 

 ogsaa forsvundet; men Gjærsvampen kan nu heller ikke 

 formere sig mere, den afsætter sig paa Bunden af den 

 udgjærede Væd ske som Undergjær eller bliver sammen 



