315 



først Æghinden og den først afskudte Ham, og derefter op- 

 æde de stærkere dem af deres Søskende, der ere blevne til- 

 bage i deres Udvikling og ikke kunne fuldbyrde deres Hud- 

 skifte, eller som brække deres Ben under dette. Til at rege- 

 nerere et tabt Ben bruger Flodkrebsen efter Chantrans 

 Iagttagelser saa lang Tid, som der hengaar mellem 3 Hud- 

 skifter, saa at det først med det fjerde faar sin fulde 

 Størrelse og Styrke. I deres første Aar behøve de derfor 

 kun 70 Dage dertil, hvorimod den ^voxne Han behøver 

 li å 2 Aar og den voxne Hun 3 — 4 Aar til at regenerere 

 et tabt Ben. Følehornene regenereres derimod hurtigere, i 

 Mellemrummene mellem to Hudskifter. (Comptes Rendus. 

 1870 og 71.) 



Skjønt det er en vel bekjendt Sag, at ogsaa de andre 

 tibenede Krebsdyr skifte Hud gjentagne Gange ligesom Flod- 

 krebsen, har man dog kun faa Beretninger om, hvordan 

 det gaar for sig med dette Hudskifte. Efter Salter, hvem 

 de følgende Bemærkninger skyldes, haves kun 3: Reaumurs 

 fra 1712 og 1718 om Flodkrebsen, Couch's fra 1833 om 

 Taskekrabben (Cancer pagurus) og Gosses om en anden 

 Krabbeform (Maja squinado). Den Hummer, hvis Hudskifte 

 S. beskriver, befandt sig i Juli 1857 i et Akvarium i Scar- 

 borough. To Dage førend Hudskiftet fandt Sted iagttog 

 man, at den havde meget travlt og indtog en højst besyn- 

 derlig Stilling, idet den holdt Halen aldeles stiv og strakt, 

 medens den arbejdede af alle Kræfter paa at løsrive og 

 sammenslæbe al den bløde Tang, den kunde samle, i den 

 ene Ende af Akvariet, hvor den saaledes opdyngede en stor 

 Masse Plantedele, der vare bestemte til senere at tjene 

 til Beskyttelse for dens bløde Legeme, medens der samtidig 

 i den anden Ende af Beholderen dannedes et tomt Rum, 

 hvor den havde Plads til de Bevægelser, der vare nødvendige 

 til at befri Legemet for den gamle Skal. T denne ejen- 

 dommelige stive Stilling forblev Hummeren hele de to 

 sidste Dage førend Hudskiftet. Paa den tredje Dag fik 

 den en Revne i den Hinde, der forbinder Rygsiden af første 

 Halering med Skjoldet, og da denne Spalte var bleven ud- 

 videt til en Bredde af omtrent en halv Tomme, saa at den 

 nydannede blaa Skalhud saas tydelig igjennem den, tog 

 Fremdragningen af Halen sin Begyndelse, Ved en stærk 

 svingende eller vrikkende Bevægelse af hele Halen , især fra 

 Side til Side, blev først et Led skudt ud igjennem Spalten; 

 derpaa fulgte en fuldstændig Hvileperiode, under hvilken 

 Dyret forholdt sig aldeles stille. Derpaa blev det andet Led 



