317 



Hummeren i Forvejen havde renset for Tangen. Strax efter 

 var den meget vanskabt, stærkt trukken i Længden i alle 

 sine Dele; især var dette Tilfældet med Klosaxene, der 

 vare trukne helt ud af Form. I de næste faa Timer bleve 

 baade Krop og Klosaxe større, men forholdsvis kortere. Denne 

 Væxt hidrørte ikke fra, at Skalhuden i Forvejen havde ligget 

 i Folder og nu blev udglattet, thi der var ingen Folder at 

 se paa Dyret, lige som det var sluppet fri, men ved en Ud- 

 spiling, der vistnok var en Følge af en stærk Indsugning 

 af Vand. Den nye Skalhud var aldeles blød og af en ren 

 blaa Farve. I Begyndelsen var Hummeren sky og holdt 

 sig stille, skjult mellem den opdyngede Tang; men faa Timer 

 efter kom den frem af sit Tilflugtssted og bevægede sig frit 

 om i Akvariet. Syvende Dagen derefter syntes Huden at 

 være bleven fuldstændig forkalket. Hos en anden Hummer, 

 hvis Hudskifte gik for sig i den følgende November Maaned, 

 aldeles paa den beskrevne Maade, var Skallens Forkalkning 

 først indtraadt fuldstændig efter omtrent 14 Dages Forløb, 

 formodentlig paa Grund af den lavere Varmegrad og den 

 mindre livlige Ernæring. Det er ret mærkeligt, at der er 

 den Forskjel paa Hummerens og Flodkrebsens Hudskifte, 

 at hos denne begynder Frigj øreisen med Kroppen (det saa- 

 kaldte „Hovedbryststykke"), ikke med Halen; Skjoldet 

 løsner sig helt og ubrudt fra sine Forbindelser med Krop- 

 pens Sidedele, ligesom hos Krabberne, og den afkastede 

 Ham bliver liggende paa Ryggen — ikke paa Bugen som 

 hos Hummeren. S. havde senere det Held at fange en lille 

 Svømmekrabbe (Carcinus mænas) i Hudskifte, ved hvil- 

 ken Lejlighed han saa, at ogsaa den tager sin Tilflugt til 

 en Tangbunke under Fældningen, og at den efter denne i 

 meget kort Tid voxer til sit firdobbelte Rumfang ved Ind- 

 sugning af Vand. Selve denne Indsugning og dermed følgende 

 Opsvulming er maaske en virksom Kraft til at sprænge 

 den gamle Skal og hjælpe Dyret ud af den. (Journ. Proc. 

 Linn. Soc.) 



At ogsaa Krybdyrene afkaste deres Overhud („skifte 

 Ham") flere Gange om Aaret, er bekjendt; men det kan have 

 sin Interesse at vide, hvor ofte. Efter Iagttagelser af 

 DanielRankin skiftede en Staalorm, der gik i sit ottende 

 Aar og blev fodret regelmæssig hele Tiden, for saa vidt der 

 kunde skaffes Orme eller Snegle til den, eller for saa vidt den 

 ikke laa i Vinterdvale, 10 Gange Ham i det ene Aar og 9 

 Gange det næste. Af 4 paa samme Dag fødte unge Staal- 

 orme skiftede den ene Hud 13, den anden 14 Gange i deres 



