339 



i Panden og Øjnene, Taareflod, Sammenløben af Bogstaverne, 

 hidrøre fra, at den Del af Afpasningsevnen i Øjet, som 

 benyttes ved Læsning, Syning o. desl., for en stor Del 

 allerede er forbrugt ved Synet paa Afstand saaledes, at 

 de nævnte Beskæftigelser kun kunne linde Sted ved en 

 forceret Anstrængelse af Afpasningsevnen, en Anstræn- 

 gelse, som Øjet ikke er i Stand til at udholde i længere 

 Tid, med mindre at Individet er ganske ungt og har en 

 god Akkomodationsevne, hvorimod ældre Folk, hos hvem 

 denne Evne desuden ifølge Forandringer i Linsen er for- 

 mindsket, aldeles ikke kunne besørge saadanne Forret- 

 ninger. Enhver vil vist have havt Lejlighed til at se 

 ældre Folk, som rose sig af et ypperligt Syn paa Af- 

 stand, holde Bogen, Avisen eller Sytøjet alenlangt bort 

 fra Øjnene for at kunne læse eller sy, medens et al- 

 mindeligt Øje læser og syr i 9 a 10 Tommers Afstand. 

 Dette har netop sin Grund i, at Øjet mangler en Del af 

 den Afpasningsevne, som bringer os til at se nære Gjen- 

 stande ligesaa tydelig som fjærne. 



Da denne lange Afstand for saadanne Beskæftigelser 

 er højst ubekvem og trættende, ikke at tale om, at mange 

 andre Sysler, som Broderi, Trædning af en Synaal o. s. v. 

 slet ikke kunne finde Sted i en saadan Afstand, ser man 

 saadanne Mennesker næsten altid væbnede med Briller, 

 de saakaldte Gammelmandsbriller. 



Hvori bestaar nu den Hjælp, som disse Briller yde? 



Det er i det foregaaende omtalt, at ældre Folk 

 miste en Del af deres Afpasningsevne for nære Gj en- 

 stande, uden at man kan sige, at det er noget sygeligt, 

 men snarere en Følge af den fremrykkede Alder. Men 

 nu bestod denne Evne just deri, at Øjets Brydning ved 

 den gjordes stærkere, saaledes at de fra en nærliggende 



22* 



