353 



formedelst en Pirring — fremkalder Gjenvæxt af en 

 vis Mængde Knogle, er dette kun muligt, fordi man 

 først har opfyldt Betingelserne for Bruskvævets Udvikling. 

 Denne Erkjendelse vil ogsaa lede os til Forstaaelsen og 

 den rette Bedømmelse af de kirurgiske Methoders Værd, 

 der ere grundede paa disse Erfaringer. 



Bensygdommene ere talrige. Foruden de Tilfælde, 

 hvor Knoglerne ligefrem blive saarede af Kugler, ere de 

 udsatte for Betændelser, Svulster og al Slags Benedder. 

 Disse Sygdomme ere langvarige som Følge af den lang- 

 somme Livsvirksomhed i disse Organer, men de ere der- 

 for ikke mindre ødelæggende og ende i Reglen med at 

 foraarsage en mere eller mindre betydelig Tilintetgj øreise 

 af Benmassen. Da maa der skaffes Materien, som kommer 

 fra den syge Knogle, en Udvej ; det døde Væv maa bort- 

 skæres. Det varer ikke længe, før hele Lemmet svulmer 

 op og bliver smertefuldt. Der danner sig Gjennembrud, 

 Suppurationer komme i Gang, og hvis Konsten ikke 

 træder hindrende imellem, gaar Patienten en smertefuld 

 Død i Møde. Mod saa mange Onder sætter Kirurgien 

 sine særdeles vanskelige og besværlige Operationer. Den 

 aabner Ondets indre Arnesteder, den giver Vævene Ro, 

 den skaffer Udgang for hvad der skal bort, den sørger 

 for, at de syge Overflader ikke brede sig; men der gives 

 Tilfælde, hvor hverken Natur eller Konst kunne udrette 

 noget, hvor Benet er i den Grad undergravet, at Ampu- 

 tation bliver den eneste Udsigt til Frelse for Patienten. 

 Det er under saadanne sørgelige Udsigter, at Kirurgerne 

 have taget deres Tilflugt til Fremgangsmaader, ved h\ilke 

 de turde haabe en Nydannelse af den ved Sygdommen 

 ødelagte Knogle. Den nyttigste af disse Methoder, der 



Fjerde Række. V. no 



