381 



i hele Omkredsen skydes ud og trækkes ind igjen, og 

 langsomt krybe de nu hen over den Gjenstand, de hvile 

 paa. De ligne nu fuldstændig de Væsener, som ere 

 blevne benævnede Amøber*) netop paa Grund af den 

 proteusagtige Form**). 



Ere de blevne Amøber, begynde de synlig at tage 

 Næring til sig. Komme vi en Draabe Vand med Dia- 

 tomeer og Infusionsdyr ned i det Glas, hvor de ere, og det 

 lykkes en og anden af dem at komme i Berøring med 

 disse, se vi deres Arme lægge sig om dem, den hele 

 Kropmasse gyder sig ud over Diatoméen, og ofte tage to 

 fat hver i sin Ende og mødes paa Midten (Fig. 1, D); 

 et tyndt Slimovertræk omgiver Diatoméen, og denne er 

 dødsdømt; det gulbrune Indhold i den forsvinder, og den 

 tomme Cellehinde udstødes derpaa af Amøben, der saa 

 fortsætter sine Bevægelser. 



Hver Gang de have fordøjet en Diatomé, voxe de til 

 det dobbelte eller tredobbelte; samtidig begynde ogsaa 

 Armene at blive kraftigere og skydes længere ud, de 

 forgrene sig og smelte hist og her netformig sammen, 

 og i Amøbernes Indre fremtræder der vandfyldte kugle- 

 runde Hulrum, der ere langsomt pulserende, det vil sige 

 afvexlende aftage og voxe i Størrelse, eller forsvinde helt 

 for at komme til Syne paa et andet Sted. 



Men de voxe ikke blot ligefrem ved Optagelse af 

 Næring, de voxe tillige ved at de smelte sammen med 

 hverandre; de to Amøber, som hver fra sin Ende begyndte 

 paa at udsuge en Diatomé, trække sig ofte tilbage fra 



*) duoi^ri, Vexlen, Omskiften. - ^ 



") Den berømte danske Naturforsker Otto Fr. Muller havde først 

 kaldt dem Proteus netop af samme Grund, men dette Navn 

 maatte gaa ind, fordi det alt var givet til en Dyreform. 



