387 



og vel sagtens selve Polarlandenes Kyster til de tropiske 

 varmere Have, fra den altid bevægede Overflade til Oceanets 

 Bund — overalt er der Protoplasma, overalt er der Liv. 



Det er en af de interessanteste Kjendsgjerninger, 

 som Nutidens Studier have fremdraget, at der endnu 

 findes Liv i Oceanets umaadelige Dybder af indtil 25,000 

 Fod, bvor ingen Lysstraale kan trænge ned, og hvor 

 et uhyre Tryk af de overliggende Vandmasser maa 

 herske. Ved de Undersøgelser af Havbunden i det nordlige 

 Atlanterhav, som fra 1857 af have været anstillede for 

 den transatlantiske Telegraflednings Skyld, og ved hvilke 

 Prøver af Havbunden bleve dragne op til Dagens Lys^ 

 fandtes Bunde noveralt dækket med et fint, sejt og klæb- 

 rigt Dynd. Ved nærmere Undersøgelse viste dette Dynd 

 sig gjennemvævet med Protoplasmamasser (af hvilke de 

 største ere .■ — | Linie i Tvermaal, altsaa netop synlige 

 for det blotte Øje), der have Form som Amøbe-Net med 

 brede flade afrundede Grene eller som Klumper, der have 

 Protoplasmaets kemiske Egenskaber, og som har vist sig 

 at være »levende«, i det Wyville Thomson og Car- 

 penter, de ihærdige Undersøgere af Havets dybe ukjendte 

 Riger, for en 3 — 4 Aar siden have iagttaget de for Proto- 

 plasmaet ejendommelige, ovenfor skildrede Bevægelses- 

 fænomener. 



For øvrigt er jo endnu meget uklart, hvad denne 

 mærkelige Organisme angaar, som man paa Grund af dens 

 Opholdssted har kaldt Bathybius*), saavel med Hensyn 

 til de i den forekommende ejendommelige kalkholdige 

 Legemer, der ogsaa findes i Skrive -Kridtet (se Fig. 2) 

 (hvor de maaske tør vidne om, at Bathybius'en ogsaa i 



•) /?«i>ig, dyb; ^io^, Liv. 



25* 



