389 



Dog lad os forlade disse mørke Havdybder med deres 

 uløste Gaader og ile til Overfladen, hvor Bølgerne spille 

 i det straalende Sollys. Tusinder af Organismer møde os 

 her, der ligesom hine Amøber høre til Håckel's »Pro- 

 tister« (»Urvæsener«), og h\^s Kroppe væsentlig ere Proto- 

 plasmamasser, men som dog have en mere sammensat og 

 derfor mere fuldkommen Bygning, mærkværdige Skab- 

 ninger, som danne Grænseskjellet mellem den organiske 

 Verdens to store fra dem udstraalende Riger. Paa især 

 tangrige Steder i det for Naturforskeren saa tillokkende 

 Middelhav saa vel som i vore egne koldere Have krybe 



m 



Fig. 3. En Amobe og to Rhizopoder. 



de smaa Rhizopoder om, der have Skaller som oftest 

 af Kalk, der ofte ligne smaa Nautilers; ud af Skallens 

 Munding og ofte tillige af fine Huller paa dens Sider 

 strække sig de fineste Strænge fra den Protoplasma- 

 krop, der sidder gjemt i Skallens Indre (Fig. 3 b); det 

 er, som om vi mødte vor Protomyxa igjen, men med eu 

 Snegleskal om sig. 



Eller lad os med Håckel begive os til Strædet ved 

 Messina; de klare blaa Vande, i h\ilke \i paa rolige 



