394 



være overflødigt, thi kort og godt, der er ikke Spor af 

 Forskjel mellem Protomyxa-Amøbens eller Slimsvampe- 

 Amøbens eller enhver anden Amøbes Bevægelser og dem, 

 vi se hos denne Cellekrop: ogsaa den er en Amøbe, en 

 levende Protoplasmamasse, dannet af det samme 

 æggehvideagtige Stof, begavet med de samme fysiske og 

 kemiske Egenskaber, i Stand til at ernære sig, voxe, 

 formere sig o. s. v. Det er denne Cellekrop, der i Plan- 

 terne danner Stivelse og Bladgrønt. Det er den, der 

 udskiller Cellulosen eller TræstoflPet, det er den, der 

 danner nye Celler fornemmelig ved at dele sig, altsaa er 

 Ophav til Plantedelenes Væxt; det er den, som vi altsaa 

 middelbart eller umiddelbart skylde alle Planterigets (og 

 Dyrerigets) Frembringelser, de stærkeste Gifte saa vel 

 som de mest nærende Fødemidler, Træet i vore Boliger 

 og Brændet i vore Ovne, Papiret i vore Bøger og Klæderne 

 paa vore Legemer; er den død, saa er ogsaa Cellen død, 

 den voxer ikke mere, fortykker ikke sine Vægge, danner 

 ingen nye Stoffer og gjør nu kun Planten Tjeneste ved 

 sit efterladte Hylsters, Cellevæggens eller Cellehindens, 

 fysiske Egenskaber. Der er væsentlig ingen anden Forskjel 

 mellem den og f. Ex. vor Protomyxa, end "at Protoplasma- 

 kroppen hos denne kun til visse Tider danner et Hylster 

 om sig, en Bolig, men ellers den største Del af sit Liv 

 lever frit, medens Protoplasmakroppene i hin Græskar- 

 stængels Celler derimod al deres Tid forblive indkapslede 

 i deres Hylstre, Cellehinderne; at de »Individer«, der ned- 

 stamme fra en Protomyxa-Celle, splittes ad til alle Kanter, 

 saa snart Cellehinden sprænges, medens de nye Celle- 

 kroppe, der opstaa ved Delingen af en Græskar-Celle, 

 alle blive forenede paa det nøjeste og danne et Væv, 

 en sammensat Plantedel, i Virkeligheden altsaa en stor 



