399 



derfra. Det større Antal Frødragere gik opad mod det ovre 

 Bo, nogle faa søgte ned til det nedre. Hist og her opstod 

 der Haandgemæng, en Myre tog fat i et Frø, som bares 

 af en anden, og forsøgte at vriste det fra den, og hyppig, 

 naar ingen af dem vilde give Slip, drog den sta-rkeste af 

 baade med Frøet og Modstanderen. Stundom kom flere 

 Myrer til og greb en af de stridende, som da bukkede 

 under, men gjorde fortrinlig Modstand, selv som lemlæstet 

 — undertiden endnu efter at have mistet hele sin Bagkrop ; 

 kunde den ene saare den andens Følehorn, gav denne 

 øjeblikkelig slip, synlig overvældet af Smerte. Nogle 

 Dages Iagttagelser viste, at det var det øvre Bos Myrer, 

 der plyndrede det nederstes Forraad, som disses Ejermænd 

 søgte at forsvare eller i alt Fald at liste tilbage igjen. De 

 første vare dog øjensynlig de stærkeste, og hele Strømme 

 af Dragere naaede uskadte deres Bo, hvorimod kun ganske 

 faa Byrder lodsedes lykkelig igjennem til det nedre og 

 endnu færre ind i dette. Thi mangen en Myre, hvem det 

 var lykkedes at bortføre et Frø fra Røverborgen og at 

 undgaa alle Farer paa den 6 Minutter lange Tilbagevandring, 

 mødte ved sin egen Indgang en fjendtlig Vagt, der syntes 

 at være udstillet med Hensigt, fratog den Byttet med 

 Magt og øjeblikkelig sendte det tilbage til det øvre Bo. 

 Efter den 4de Marts ophørte Fjendtlighederne, men det 

 plyndrede Bo blev ikke forladt, som det skete i et andet 

 Tilfælde, da det efter en Krig paa 31 Dage fuldstændig 

 blev rømmet af de overvundne. Da det aabnedes, fandtes 

 alle Kornlader tømte med Undtagelse af en eneste, der var 

 gjennem trukken af Planterødder og syntes at være forsømt 

 i lang Tid, uden at noget af det deri opbevarede Frø dog 

 var begyndt at spire. Det synes at være trykkende Nød, 

 der foranlediger disse Plyndringstog, og det kan vel være 

 muligt, at Trangen til Føde kan være forskjellig paa samme 

 Aarstid i forskjellige Kolonier af samme Art. I det mindste 

 ser man, at de krigerske Samfund ere i Virksomhed paa 

 mange kolde Dage, da de andre holde sig rolige under 

 Jorden ; maaske er Larvernes Udvikling ikke samtidig i 

 alle Samfund, eller deres Pasning kræver stundom ualminde- 

 lige Anstrængelser. Det syntes ogsaa at være i slige trang- 

 fulde Tider, at Arbejdsmyrerne af Atta- Slægten hjemførte 

 døde Insekter, levende Larver eller anden dyrisk Føde. 



2. Lysende Billeldrve. I Anledning af de i foregaaende 

 Bind (S. 134) meddelte Iagttagelser af Fry over den lysende 

 sydamerikanske Larve, som benævnedes Astraptor illu- 

 mina tor, har den berømte tyske Zoolog Prof. Burmeister, 



