402 



et traadformigtBevægelsesredskab og er omsluttetaf en fuld- 

 stændig gjennemsigtigj tyndHinde udenFimrehaar. Betragter 

 man det i Mørke under Mikroskopet, ser man, at det ikke er 

 hele dets Overflade, som lyser, men kun nogle tydelig adskilte 

 Punkter, nærmest under den ydre Hinde, som skiftevis 

 tindre og slukkes. — Men foruden No ctiluca kjender man 

 allerede fra gammel Tid en Mængde andre større Havdyr 

 med en højere Organisation, der frembyde det samme 

 Særsyn, som man har givet det vildledende Navn »Fosfo- 

 resens«. Professor Panceri har meddelt Undersøgelser 

 over nogle af disse, der have kastet et temmelig uventet 

 Lys over det hele gaadefulde Fænomen. P. indledte disse 

 Undersøgelser ved til Sammenligning at undersøge en død 

 Fisk (en lille Vaagmær, Trachypterus iris), der lyste. 

 Det var en Dag siden, at den var fangen, og den lyste 

 saa stærkt om Aftenen, at P. kunde kjende Folks Ansigter 

 derved og se, hvad Klokken var, paa sit Lommeur. Lyset 

 var grønligt og udstraalede fra Legemets Overflade med 

 Undtagelse af Øjnene, Finnehuden mellem Straalerne og 

 nogle Steder paa Hovedet og Gjællelaaget, hvor Huden 

 slutter umiddelbart til Benene. Efter at Kjødet var 

 blottet, lyste det helt igjennem, og ud af de bløde vandede 

 Muskler flød der en Vædske som flydende Metal, der 

 gjorde alt lysende, hvad den rørte ved. Efter at Bug- 

 hulen var bleven aabnet, begyndte ogsaa Indvoldene at 

 lyse, især de saakaldte »Blindtarme«, som afgave saa stærkt 

 et hvidt Lys, at man kunde læse almindelig Skrift derved. 

 Den Yædske, der af sig selv flød ud af eller lod sig presse 

 ud af Fiskens Kjød, meddelte ogsaa sin Lysevne til Hav- 

 vandet, naar man hældte lidt af den i et Glas med dette. 

 Derimod slukkedes Lyset strax ved Tilsætning af Fersk- 

 vand, Æther eller Alkohol. Anbringes et Stykke lysende 



