407 



andre og udgjøre Skivens og de andre Organers alleryderste 

 Beklædning. Det er aldeles vist, at Lyset udgaar fra 

 denne Overhud; det forsvinder, naar man afgnider det 

 tynde Overhudslag paa Goplen, og aftager man dette paa 

 hele Skivens Overflade, er og bliver den mørk, uagtet 

 Lysudviklingen endnu fortsættes fra de indre Organers 

 ubeskadigede Overhud. Foruden en Cellekjærne inde- 

 holder enhver Overhudscelle Grupper af særdeles smaa 

 Korn af en mer eller mindre stærk gul indtil orangerød 

 Farve. Nogle Celler ere opsvulmede og fyldte med shge 

 Korn og have ganske Udseende af Celler, hvis Lidhold 

 er gaaet over i Fedt. Det er fra dette Stof at Lyset 

 skriver sig. Men naar man iagttager, hvorledes Lyset fra 

 de Punkter, hvor Berøringen finder Sted, hurtig bølger 

 ned over hele Pelagiens Overhud, saa at den i sin Hel- 

 hed paavirkes af den Pirring, som vederfares en snævrere 

 begrænset Del af den, erkjender man tillige, at den 

 er mere end Overhud alene, og at dens Celler maa staa 

 i Forbindelse med et rigt uddannet Nervesystem. Lys- 

 virkningen stanser, saa snart Dyret dør, hvilket forklarer, 

 at den tilsyneladende ikke paavirkes af Ilt eller Kulsyre; 

 thi disse Stoffers Indvirkning paa de sig iltende fede 

 Stoffer kræver Tid, og Goplen dør nogle faa Øjeblikke 

 efter, at den er kommen op af Vandet. 



Ribbegoplerne, f. Ex. Slægterne Beroé og Cydippe, 

 gjennemsigtige som Glas, kuglerunde eller kegleformige, 

 svømme omkring paa Havets Overflade, skjønt ikke ved 

 Legemets skiftende Sammentrækninger som vore Vand- 

 mænd, men ved hurtige Slag af Fimreblade, der ere 

 ordnede i 8 Rækker (»Ribberne«) ligesom Meridianer 

 paa en Kugle. Af sig selv lyse de ikke synderlig, men 

 rører man ved en af disse »Ribber«, blusser et stærkt 



