408 



Lys op fra det berørte Punkt til begge Liniens Ende- 

 punkter, og lægger man en Beroé i den ene Haand og 

 kaster den over i den anden, lyse hver Gang alle 8 Ribber 

 saa stærkt, at man kan læse al Slags Tryk derved i 

 Mørke. Men Lysevnen er udtømt, naar den paa denne 



Maade er vakt 40 — 50 Gange 

 i et Minut; i Løbet af et 

 Kvarter vil den dog atter 

 være vendt tilbage. Man over- 

 beviser sig let om, at Lysets 

 Sæde her ligger dybere end 

 hos de egentlige Gopler, thi 

 det meddeles ikke af sig selv 

 til Vandet eller til fremmede 

 Legemer, saa længe Dyret er 

 helt. Trækker det sig der- 

 imod stærkt sammen i Van- 

 det, eller knuser man det med Haanden, illumineres 

 Vandet af tusende glimrende Punkter, der efterhaanden 

 tabe sig, men gjenvinde deres Glans, naar det rystes. 

 Kaster man det i Mørke mod en Mur eller mod Jorden, 

 frembringer man ligesom et Fyrværkeri af Gnister, der 

 sprede sig til alle Sider. Kort efter Dyrets Død hører 

 dets Lysevne op, og man kan ikke kalde den til Live igjen 

 i de indtørrede Ribber ved Gnidning, fersk Vand eller 

 Ammoniak. Man troede, at Lyset udgik fra Ribberne, 

 — naar man berøver en Ribbegople dens Ribber, lyser 

 den ikke mere — men Panceri viser, at dets Kilde ikke 

 er at søge i dem, men i et Stof, som omgiver de store 

 Karstammer, der følge dem. Hos de Arter, hvor disse 

 Kar forgrene sig netformig i Mellemrummene mellem 

 Ribberne, følger dette lysafsondrende Lag med Kargrenene, 



Fig. 5. Kn Ribbegople. 



m. Mund. s. Straalekarsystemet. 



r. Ribberne, t. Fangetraade (disse maa 



tænkes meget længere.) 



