418 



hvor Havbunden passer for dem, i tætte Hobe, den ene 

 Hule tæt ved den anden. Allerede Plinius omtaler deres 

 Lys og hvorledes Munden lyste paa dem, der spiste dem 

 (de saakaldte •> Havdadler«), ligesom vi spise Østers, og i 

 senere Tider anstillede blandt andre Reaumur Forsøg 

 med dem. Man ser dem omgivne af Skyer af det lysende 

 Stof, som de udbrede omkring sig, naar man rører ved 

 dem eller ryster det Kar, hvori de opbevares, og som 

 overføres paa Hænderne, ligesom naar man tager paa 

 lysende Vandmænd. Skærer man Kroppen op , ser man 

 hele Muslingens Legeme illumineret af en lysende Vædske, 

 der overfører sit Lys paa alt, hvad der kommer i Be- 

 røring med den. Man skulde derfor tro , at det lige- 

 som hos Goplerne var hele den ydre Beklædning, Over- 

 huden, der var Lysets Kilde, men dette er dog ikke Til- 

 fældet. Dets Sæde er her, ligesom hos Pyrosomerne, i 

 særegne Kjertier. Panceri skyllede med en fin Vand- 

 straale sine opskaarne lysende Pholader forsigtig i Mørke 

 i Havvand, saaledes at kun de lysende Skyer fjærnedes. 

 Han saa da, at hvert Dyr har 5 Lysbatterier, et bue- 

 formigt (1) i en Fold under Kappens øvre Rand for til 

 (nedad til i Figuren, hvor Dyret er fremstillet i sin naturlige 

 Stilling, med Munden og Foden nedad), et Par trekantede 

 Pletter (P) ved Grunden af det nederste Aanderør og to 

 lange parallelle Striber (1") i det samme Aanderør. Stan- 

 sede han Udskylningen, bedækkedes hele Dyrets Legeme 

 igjen med det lysende Stof og lyste som før med hele sin 

 Overflade. Bortskar han de paagjældende Partier af Mus- 

 lingen, hørte al Lysudvikling op. Ved Dagslyset gjen- 

 fandt han især let de to sidstnævnte Redskaber, som 

 ved deres glimrende Hvidhed skille sig skarpt fra deres 

 graalige Omgivelser. Ved nærmere Undersøgelse fandt 



