444 



et Samfund af Individer som hin første, af hvilke hver især 

 er speciellere uddannet, og derved en sammensat Organisme, 

 et nyt højere mere eller mindre udpræget Individuum, saa er 

 ogsaa enhver — selv den højst udviklede, dyriske Skabning 

 og ethvert Menneske — at betragte som et Samfund af saa- 

 danne Individer (Celler), lig dem, som vi fandt fritlevende 

 i Form af Bathybius'ens eller Protomyxa'ens Protoplasma- 

 kroppe; men hver af dem er ofte i umaadelig høj Grad 

 omdannet efter sit specielle Hverv, og i sin mest om- 

 dannede Skikkelse er Cellen endog næsten ukj endelig, og 

 det er kun ganske enkelte, saasom de farveløse Blod- 

 legemer, der beholde Amøbernes Bygning, Selvstændighed 

 og Bevægelighed; alle andre Elementer af det dyriske 

 Legeme, saasom Muskler og Bindevæv, Haar og Overhud, 

 Horn og Knokler o. s- v. o. s. v., ere byggede op af Celler, 

 som i deres første Begyndelse have været lignende Proto- 

 plasmamasser, men senere have antaget yderst forskjellig 

 Form og Bygning. 



Og fremdeles: paa samme Maade som hver Plante 

 paa sit laveste Udviklingstrin er en lille Protoplasma- 

 kugle, paa samme Maade begynder ogsaa hvert eneste 

 Dyr sin individuelle Udviklingscyklus som en lille Proto- 

 plasmamasse, fra hvilken alle de det udvoxne Dyr sammen- 

 sættende Celler nedstamme ; vi kunne altsaa ogsaa sige, 

 at hvert Dyr paa en Maade fremstiller en stor Familie, 

 og vi kunne tillige slutte, at den laveste Plante og det 

 laveste Dyr, eller den højeste Plante og det højeste Dyr 

 paa deres laveste Udviklingstrin saa at sige ganske ligne 

 hverandre. 



Men saa er der jo ingen væsentlig Forskjel mellem 

 et Menneske og f. Ex. en Plante, vil man maaske sige. 



