459 



baade Tapiren og Næsehornen, men stod paa den anden 

 Side langt tilbage for Hesten i denne Henseende. 



I Kundskaben om Kæmpe-Dovendyrene er der hidtil 

 ikke ved disse Undersøgelser sket større Fremskridt, men 

 denne Kundskab var jo ogsaa tidligere skredet ualmindelig 

 langt frem, da man i det mindste af de to Slægter (My- 

 lodon ogMegatherium) kj endte det hele Skelet i alle 

 sine Enkeltheder. Kundskaben om den analoge Gruppe 

 af Gumlernes anden Hovedafdeling, Kæmpe -Bælte- 

 dyrene eller Skjolddyrene, stod derimod i Sammen- 

 ligning dermed tilbage . De Afsnit af Burmeisters Ar- 

 bejde, der handle om disse mærkelige store planteædende, 

 »bælteløse Bæltedyr« (om man saa kan sige) med Graveklør 

 (fortil) og Klump fødder (bagtil), ere derfor af særlig Vigtighed, 

 uagtet det endnu ikke er sluttet — især de sidste Hefter, 

 der have bragt os de smukke Afbildninger af Glypto- 

 donternes Benbygning og Panserdække, der saa langt over- 

 gaa, hvad man tidligere besad, og hvoraf vi — des værre i 

 meget formindsket Maalestok — gjengive tre : den ene (Fig.20) 

 forestillende Skelettet afPanochthus tuberculatus ind- 

 tegnet i Dyrets Silhuet med Antydning af Hyg-, Pande- 

 og Halepanseret, den anden (Fig. 21) Ryg- og Halepanseret af 

 det samme Dyr, den tredje (Fig. 22) de samme Dele af en 

 Hoplophorus. Det er saaledes nu muligt at danne sig en 

 meget tilfredsstillende Forestilling baade om disse Dyrs al- 

 mindelige Udseende som levende og om Enkelthederne i deres 

 indre Benbygning. At man kan rekonstruere dem saa 

 fuldstændig og saa nøjagtig, skyldes dels den Lethed, 

 hvormed større Dyr overhovedet kunde begraves fuld- 

 stændig i Alluvialdannelser som de, der danne la Platas 

 •'Pampas«, i Modsætning til den stykkevise og ufuldstæn- 

 dige Tilstand, hvori de som oftest forekomme i Hulerne, 



