461 



dels den heldige Omstændighed, at man ikke længere 

 alene er henvist til at studere de enkelte Brudstykker, der 

 ere bragte til Evropas Musæer, i Almindelighed udgravne 

 af Folk uden den fornødne Kundskab og Forstand paa 

 deres Behandling, men har kunnet anstille Undersøgelsen 

 i selve disse Dyrs fordums Hjem og saaledes mere eller 

 mindre umiddelbart kunnet lede eller dog paavirke de- 

 res Opsøgelse, Bevaring og Behandling. — Havde man 

 nu et af disse Dyr staaende for sig med Hud og Haar, 

 som man plejer at sige (Haarene vare rigtignok kun til- 

 stede som enkelte tykke Børster paa sine Steder), ^dlde 

 Opmærksomheden først henledes paa det hos nogle Arter 

 tykkere , hos andre tyndere Panser, sammensat af 

 tæt sammenfalsede kantede Benplader med forskjellig 

 Skulptur (dels efter Arterne, dels efter Pansrets for- 

 skjellige Regioner) og dækket med Hornskjolde af til- 

 svarende Omfang, maaske med endnu finere udarbejdet 

 Overflade. Skjønt ordnede i regelmæssige Tværrækker 

 dannede disse Plader dog ikke «Bælter« ; kun paa Siderne 

 af Rygskjoldet, nærmest ved dets nedre Rand, var der 

 hos de fleste Arter indskudt saa megen blød Hud imellem 

 dem, at der tilvejebragtes en ringe Bøjelighed af Pan- 

 serets Rand ind efter. Ogsaa Halen havde sit særlige 

 benede Hylster; hos nogle Arter var det lige til Spidsen 

 sammensat af f. Ex. 9 Pladeringe, der stundom løb ud i 

 kredsformig ordnede Benknuder eller tykke Bentorne, 

 hvorved Halen fik nogen Lighed med den tornede Hale 

 hos visse Jordleguaner; hos andre mere langhalede Arter 

 (Fig. 20 — 22) var den kun i sin inderste og tykkeste Del be- 

 skyttet af et sligt bøjeligt Ringpanser af 6 — 7 Ringe, men for 

 øvrigt omsluttet af et cylindrisk eller i Spidsen kølleformig 

 opsvulmet Rør, dannet af smaa Benkorn, blandede med 



