470 



Orden sig i Fortiden over et endnu større Omraade end i 

 Nutiden. Den ene af dem (Diprotodon) kunde i 

 Størrelse, Legemsbygning o. s. v. sammenlignes med de 

 store tykhudede Hovdyr; dens Kindtænder, der staa Kæn- 

 guruens nær, men derved heller ikke langt fra Tapirens eller 

 Dinotheriets, røbe, at den er en Planteæder, og skjønt der 

 aldeles ikke er Grund til at tillægge den Elefantens Snabel, 

 saa lidt som den havde dens Stødtænder, og Fodformen er 

 os ganske ubekjendt, synes Benævnelsen »Pung-Elefant« 

 lige saa godt at kunne forsvares for denne store, korthalsede, 

 højbenede Mellemform (Fig. 24) mellem Kænguru og 

 Vombat som Benævnelsen »Pungabe«, »Pungrotte« o. 

 s. V., der jo kun ere Udtryk for lige saa haltende Sammen- 

 ligninger. Nototheriet var vel i Hovedsagen kun en 

 mindre og noget sær Udgave af Diprotodon af Næse- 

 hornens Størrelse; derimod var »Pungløven« (Thyla- 

 c o 1 e o) efter Owens Tydning et glubskt og graadigt Rovdyr, 

 om ikke ganske Løvens Ligemand i Størrelse, saa dog 

 de ovennævnte Kjøddyrs fødte Fjende og Betvinger; efter 

 andre rigtig nok en fredelig Planteæder, hvis skarpe 

 Tænder kun havde den Bestemmelse at sætte den i Stand 

 til at overvinde den nyhollandske Plantevæxts Sejhed! 



Hvad vi have at tilføje om eller i Anledning af 

 disse mærkelige Fortids - Pungdyr vil hovedsagelig kun 

 være en Text til de ledsagende Illustrationer og nogle 

 dertil knyttede mere almindelige Betragtninger. Dipro- 

 t o dons Hovedskal havde en Længde (fra Nakkeledknuden 

 til Snudespidsen) af 2| Fod (33 Tommer) *) ; Dyrets 

 Højde for til over Skulderen maa have været c. 3 Alen. 



') Maalt paa Figuren; Owen angiver selv dens Længde til 3 Fod 

 (eng. Maal); Hovedet er paa Fig. 24 set lidt fra Siden og vi?er sig 

 derfor kortere end det i Virkeligheden er. 



