479 



vise til de Rovdyr af Spidsmusenes Gruppe, hvor Hjørne- 

 tændernes sædvanlige Bestilling er henlagt til de | 

 forreste Fortænder, som derfor ogsaa have faaet Hjørne- 

 tændernes sædvanlige Form og Størrelse: for de sidstes 

 til de katte- og hyæneagtige Rovdyrs saakaldte »Rov- 

 tand« , der har en temmelig lignende Form, men dog 

 baade i denne Henseende og i Henseende til Størrelsen 

 er efter Owens Mening en mindre god »Rovtand« end 

 »Pungløvens«. Spørgsmaalet drejer sig egentlig kun om 

 disse to Tænder, den store Fortand (x) og den store 

 »Skæretand« eller »Rovtand« (xx) i hver Kjæbeside; thi 

 som et Blik paa Figuren vil vise, ere alle de andre 

 i Sammenligning med dem saa smaa og saa hæmmede 

 (med Undtagelse i alt Fald af den ene i Under- 

 kjæben bagved »Skæretanden«, der til Dels understøttede 

 denne i dens Arbejde), at de aabenbart have været saa 

 godt som uden al Betydning for Dyret. — Modstanderne 

 derimod gjøre opmærksom paa, at lignende Fortænder 

 ere ganske almindelige hos planteædende Pungdyr, ja at 

 visse smaa Pungaber have dem lige saa skarpe og spidse, 

 men forholdsvis meget større; og at den foregivne »Rov- 

 tand« i Form og Stilling nærmest svarer til den store, 

 furede, sammentrykte, skarpe Tand forrest i Kindtand- 

 rækken hos Pungaber og Kænguruer (jfr. S. 246, Af- 

 bildningen af Underkjæben af en Dværg -Kænguru). 

 Indrømmer man nu end begge Dele, vil man dog ikke 

 kunne undlade at spørge med Owen: Dersom Thyla- 

 coleo var en Planteæder, og dens Fortænder og skærende 

 Kindtænder ikke benyttedes til andet end hvad ogsaa 

 Kænguru-Rotter og Pungaber anvende deres tilsvarende 

 Tænder til, hvor er da den Række af bredkronede 

 (knudrede eller foldede) Kindtænder, som den lige saa lidt 



