2 
ikke nogen Naturforsker, men en from calvinistisk Adels- 
mand ved Navn La Peyrére, der stod i Hertugen af Condé's 
Tjeneste under Ludvig den Fjortende. I Aaret 1655 ud- 
gav han en Afhandling under Titelen »Systema theologicum 
ex præadamitarum hypothesi«, hvori han udelukkende 
støttende sig til Bibelens egne Ord søgte at bevise, at 
Menneskeslægten ikke nedstammede fra eet Par. De to 
Fremstillinger af Skabelsen, der findes i Begyndelsen af 
Genesis, vare efter hans Mening Beretninger om to for- 
skjellige Skabelser, af hvilke den første omfattede Hed- 
ningerne, den anden, Adams og Evas, kun angik Jøde- 
folket. Som Beviis for sin Paastand henviste han til 
Skriftens Udsagn om, at Kain flygtede med sin Hustru påa 
en Tid, da Adam og Eva ifølge samme Kilde ingen Døttre 
havde, at han siger, at Enhver, der træffer ham, vil dræbe 
ham, og at han bygger en By. La Peyrére paadrog sig 
megen Forfølgelse ved disse kjetterske Anskuelser, over- 
beviste Ingen og blev snart aldeles glemt, indtil han i 
den allernyeste Tid atter er bleven fremdraåagen i America. 
Et langt stærkere og heldigere Angreb gjorde det attende 
Aarhundredes Philosopher. I deres Iver for at forkaste 
Alt, hvad der lærtes i Bibelen, grebe de ogsaa Beretningen 
om Menneskeslægtens Udspring og, idet de henviste til de 
store ydre Forskjelligheder, erklærede de ubetinget, at 
Negeren og den Hvide, Hottentotten og Laplænderen vare 
forskjellige Arter. Denne Paastand modsagdes ikke blot 
af de Orthodoxe, der af Troesgrunde hang ved den gamle 
Lære, men fandt i Datidens største Naturforskere, Linné 
og Buffon, afgjorte Modstandere. Fra nu af optræde de 
to Partier Monogenisterne, der hylde Læren om 
Menneskeslægtens Udspring fra eet Par, og Polygeni- 
sterne, der antage, at den er opstaaet af flere forskjellige 
