i 
ogsaa frembyder den kun at bestaae af en eneste Årt. 
Ingen har nogensinde meent, at de højere Inddelings- 
grader kunde komme til Anvendelse paa de forskjellige 
Menneskegrupper.  Polygenisterne antage, at de alle bør 
henføres til een og samme Slægt, men til forskjellige 
Arter. Monogenisterne antage derimod, at de kun ere for- 
skjellige Racer af een og samme Art. For at følge 
denne Strid og danne os en begrundet Mening derom, 
maae vi altsaa først og fremmest klare os Betydningen af 
de to Ord: Art og Race. 
De forskjellige Naturforskere have defineret Arten paa 
forskjellig Maade, men fra Linné og Buffon af stemme de 
dog alle overeens deri at de begrunde Inddelingen i Årter 
påa Lighed og Slægtskab. Ligheden er det Moment, der 
først frembyder sig for Tanken. Naar Mennesket betragter 
de levende Væsener, seer han først en Mængde Individer, 
men ved at sammenligne disse indbyrdes, finder han at 
nogle af dem ligne hverandre saa meget, at han i mange 
Tilfælde slet ikke kan kjende dem fra hverandre eller dog 
kun seer svage og ubestemte Forskjelligheder, medens de 
derimod adskille sig fra andre ved visse, bestemte Tegn, 
som han kan bruge som Kjendemærker. Disse Individer, 
der have en stor indbyrdes Lighed, forener han og kalder 
dem en Art. Men hvis man alene vilde gaae herefter, 
vilde Arten blive en høist vilkaarlig og kunstig Afdeling, thi 
man vilde komme til at henføre til forskjellige Arter 
Individer, der vare avlede af samme Forældre, ja disse 
Arter kunne endog være saa aldeles forskjellige, at de 
vilde blive henførte til forskjellige Slægter og saa frem- 
deles lige op til Klasserne. Dette har virkeligt fundet 
Sted for mange Dyrs Vedkommede, indtil man lærte deres 
Udviklingshistorie at kjende. Vi behøve blot at minde om 
