21 
Årm, især Underarm, og Hinduernes lange Been, men 
Afvigelserne ere saa smaa, at de ere for Intet at regne. 
Den forskjellige Længde hos Dyreracerne er som 
oftest kun begrundet deri, at Hvirvlerne ere kortere eller 
længere, men undertiden er selve deres Antal forskjelligt 
hos de forskjellige Racer. Størst fremtræder denne For- 
skjel hos Svinene, hvor Ryghvirvlernes Antal vexler fra 13 
til 15, Lende- og Bækkenhvirvlerne fra 4 til 6. Hos alle 
Menneskegrupper er Hvirvlernes Antal derimod constant, 
og de sjeldne Afvigelser fra Reglen, der forekomme, ere 
aldeles individuelle og gaae ikke i Årv. 
Hvirvelstøtten ender hos Pattedyrene i en Hale. Denne 
vexler mere end nogen anden Deel af samme hos de 
forskjellige Racer. Hos Faarene i Habessynien, Persien, 
Tariariet er den næsten forsvindende, i Podolien, Ukraine 
og Wales naaer den heelt ned til Jorden. I Reglen er 
den tynd og mager, men hos nogle bliver den saa feed 
og tung, at den kan veie over 30 Pund og for at lette 
Dyrets Bevægelser anbringes paa en lille Vogn. Hos 
Mennesket findes som bekjendt ingen fremstaaende Hale. 
Imidlertid er Halén dog repræsenteret ved 4 smaa Hvirvler, 
der støde op til Korsbenet og kaldes Halebenet. Indtil 
de allernyeste Tider er man fremkommen med den Paa- 
stand, at der gaves Negere med Haler. At der nogensteds 
skulde findes en Befolkning med denne Særegenhed, er 
lidet rimeligt, og det er ikke engang vist, at den fore- 
kommer individuelt; men det er forresten aldeles ikke 
utænkeligt, åt der kunde findes saadanne. I Fosterlivet 
er Halen nemlig forholdsviis ligesaa stor som hos Hunden, 
og det er kun ved en Hemning i Udvikling, at den bliver 
såa ubetydelig hos det normale Menneske. Vi behøve 
altsaa blot at tænke os, at Udviklingen gaaer uhindret for 
