24 
Med større Styrke har man, støttende sig til over- 
fladiske Reisendes Beretninger, paastaaet, at der gaves 
Folkefærd, der manglede al Spor til Religiøsitet; men det 
er let at indsee, hvor vanskeligt det er at skaffe sig paa- 
lidelig Oplysning om det, som et Folk anseer for sit 
Helligste. Quatrefages fortæller, hvorledes han forgjæves 
har søgt, at faae Bønder i Pyrenæerne og Bretagne, med 
hvilke han stod paa en god Fod, til at meddele sig deres 
overtroiske Meninger om Gjengangere og Hexesabathen. 
Hvor langt mere tilbageholdne maae da ikke de Vilde være 
lige overfor en Fremmed, som afte er en frygtet Fjende, 
ofte en Missionær, der kun aabner Munden for at be- 
kjæmpe hans Forestillinger? De dygtigste Reisende, der 
have studeret de Vilde med største Opmærksomhed, vidne 
alle om, at der hos dem findes religiøse Forestillinger, 
navnlig Troen påa høiere Væsener og påa et Liv efter 
dette. 
I lang Tid holdt man sig til Negrene paa Guinea- 
kysten, der ved hele deres Udseende danne saa stærk en 
Modsætning til den caucasiske Race, for at bevise, at de 
ogsaa i aandelig Henseende vare aldeles forskjellige og 
uimodtagelige for Civilisation. Men Opdagelserne i Africa, 
hvorved man har lært AÅshantierne, Fantierne, Dahomanerne 
at kjende, lutter Folk, der i Legemsskjønhed nærme sig 
til Europæerne til Trods for den sorte Farve, og hvorved 
man er kommen til Kundskab om, at der findes Byer, 
Kunster, en heel Civilisation hos Negrene, — disse Op- 
dagelser nødte Polygenisterne til at søge deres Beviser 
andensteds. Man kastede sig da over Hottentotterne 
og Cafferne, men snart gik det ikke bedre her. Man 
frakjendte dem blandt Andet al Religiøsitet; men Camp- 
bell fandt allerede paa sin første Reise 1812 en dunkel 
