70 
lig Rigdom af Lyde, men hvor en fælleds Stamme benyttes 
til at danne Ord af forskjellige Klasser eller med nuanceret 
Betydning, og i hvilken der optræder bestemte gramma- 
ticalske Phænomener. 
Naar man seer, at der gives forskjellige Skabelses- 
centra, at disse ere charakteriserede ved egne Typer, at 
der findes faa fælleds Slægter, endnu færre fælleds Arter, 
og desto færre jo højere de staae i Systemet, ledes man 
til at slutte, at Mennesket, den meest eiendommelige og 
den højeste af dem alle, maa være fremkommet i et en- 
kelt af disse Midtpunkter og derfra have udbredt sig 
over Jorden. Betragtninger af forskjellig Art stemme 
overeens i at henlægge detteUdgangssted for Menne- 
skeslægten til det indre Asien. 
Man har nægtet Muligheden af Menneskeslægtens 
Udbredning fra eet Sted. Man har henviist til Moradser 
og Ørkener, Skove og Bjerge og fremfor Alt til Havet og 
sagt, at Menneskene ikke kunde overvinde disse Hin- 
dringer.  Saalænge man holder sig til Landjorden, ere 
Vanskelighederne dog ikke uoverstigelige. Den største Mod- 
stand finder Mennesket altid i sine Lige; i en menneske- 
tom Verden har det lettere kunnet udbrede sig og seire 
i Kampen med Naturen og vilde Dyr. Det er skredet 
langsomt frem, saa at den ene Slægt efter den anden 
gradviis vænnedes til det forandrede Medium og paavirkedes 
af dette. Havet synes at stille mere uoverstigelige Skranker 
i Veien for Menneskenes Udbredning, og man hår derfor 
paastaaet, at i det mindste Australien og America ikke have 
kunnet modtage deres Befolkning fra den gamle Verden. 
Vi ville først betragte Australien. 
Alle Reisendes, saavel ældres som nyeres, Vidnesbyrd 
gaae ud paa, at alle Øerne i denne Verdensdeel ere beboede 
