76 
kan tænkes at have udbredt sig over Jorden, i Forbindelse 
med en Angivelse af visse historiske Data, der mere eller 
mindre bestemt vidne om dette Forhold. 
Den anvendte Beviisførelse bestaaer næsten udeluk- 
kende i Analogislutninger fra Dyrene til Mennesket. Naar 
vi hos Menneskegrupperne finde Afvigelser, der ere min- 
dre end de, der adskille Dyreracerne, og nåar vi see, at 
de i Henseende til Frugtbarhed forholdé sig aldeles som 
disse, slutte vi, at Forskjellen ogsaa er af samme Årt. 
Denne Slutningsmaades Berettigelse fremgaaer allerede af 
Menneskets indtil Identitet gaåaaende Overeensstemmelse 
med Pattedyrene i Henseende til Befrugtningen og dens 
Organer; men den bekræftes ydermere derved, åt man 
endog kan slutte fra Planten til Dyret, hvilket fremgåaer 
af den Lighed, vi overalt have fundet i Phænomenerne i 
de to Riger. 
- 
Min Opgave var at gjengive det Væsentlige af 
Quatrefages's Arbeide og saaledes gjøre det tilgjænge- 
ligt for de Læsere, der enten ikke have Adgang til det 
eller Tid til at binde an med en Afhandling af saa stort 
Omfang, at den fylder femten af de store tættrykte Ark i 
»La Revue des deux mondes«. Da det allerede var 
vanskeligt at faae Stoffet behandlet paa det indskrænkede 
Rum, der stod til min Raadighed, maatte jeg næsten af- 
holde mig fra at discutere og nøies med at gjengive det 
Foreliggende. Men til de Par Smaabemærkninger, der 
have fundet Plads, maatte det endnu være mig tilladt at 
føle en enkelt. Hvad der er fremsat om Forskjellighedens 
Natur og Udstrækning hos Menneskene er overbevisende. 
Ligeledes er det uimodsigeligt, at de forskjellige Grupper 
parre sig indbyrdes med største Lethed og faae Afkom, 
