84 
I. Aarsskuddets Indflydelse paa Træets Form. 
Hos de monocotyledone eller eenkimbladede 
Træer er Stammen i Almindelighed ganske udeelt og gjen- 
giver Billedet af en regelmæssig Søile. Her findes kun een 
eneste (bladbærende) Knop, som sidder i Enden af Stammen, 
og Kronen bestaaer alene af de til alle Sider regelmæssigt 
fordeelte, ludende Blade; men disse ere hos Palmerne 
saa store — ikke sjelden 15—20—25 Fod lange — og 
saaledes dannede — ofte sidde flere hundrede Smaablade 
paa en fælleds, aldeles træagtig, ved Grunden armtyk 
Bladstilk —, at de mere ligne Grenene end Bladene hos 
andre Træer. Hos Lilietræerne derimod ere Bladene 
meget mindre og enkelte, hvorfor ogsaa disse Træer, hvor 
de voxe i større Mængde — som Yuccaerne, Ågaverne 
og Fourcroyerne påa Mexicos og Vellozierne paa 
Brasiliens Høisletter — ved deres nøgne og stive Stammer 
give Landskabet et høist ejendommeligt monotont Præg; 
men denne Mangel hos Lilietræerne erstattes dog tildeels, 
naar de som kæmpestore Kandelabre prydes med Tusinder 
af sneehvide Blomster. Om ogsaa Søileformen er charac- 
teristisk for alle eenkimblådede Træer, saa er den dog 
ikke altid lige enkelt. Som Exempel påa den mest udeelte 
og enkelte Stammeform fortjener især åt nævnes det mærke- 
lige mexicanske Lilietræ (Fourcroya longæva), 
der for ikke mange Aar siden blev opdaget af den russiske 
Botaniker Karwinski i Provindsen Qajaca, hvor det voxer 
mellem forkrøblede Ege og Arbutusarter i de høie Bjerg- 
egne (9—10,000 Fod over Havet)”). Dette Træ bruger en 
”) Klimaet er her saa barskt, at Vandene ofte om Vinteren ere dæk- 
kede med lis. 
