96 
Sølvpoplerne og Bævrepoppelen staae i denne Henseende 
omtrent midt imellem ovenstaaende, dog saaledes at de 
førstnævnte nærme sig meest til Sortpoppelen, den sidste 
derimod til Balsampoplerne”). Med Hensyn til Barken, 
der hos Poplerne ligesom hos de fleste andre Træer har 
en væsentlig Indflydelse påa hele Træets Physiognomi, 
falde Poplerne i to Grupper. Hos Sort- og Balsam- 
poplerne dannes der tidlig Længderidser i Barken ligesom 
hos Egen og Linden; hos Sølv- og Bævrepoplerne der- 
imod vedbliver Barken længe at voxe og udvide sig i 
Forhold til Stammen, såa at den er glat ligesom hos Bøgen. 
Først i en højere Alder dannes der lenticelagtige Pustler, 
der efterhaanden udvide sig og flyde sammen, hvorved 
der opstaaer regelmæssige maskeformige Revner. Det er 
dog især Bladene, som næstefter Greendannelsen bidrage 
til at give Poppelen dens eiendommelige Præg. Den 
oftest store. Bladplade er nemlig befæstet til en lang og 
stærkt sammentrykt Stilk, der saaledes frembyder en 
større Flade for Vinden end hos de fleste andre Træer, 
hvorved Bladene faae en ualmindelig stor Bevægelighed, 
navnlig hos Bævrepoppelen eller Bævreaspen. Herved 
fremkaldes baade en ejendommelig Lyd- og Lysvirkning. . 
Da Bladene ved det mindste Vindpust sættes i en zittrende 
Bevægelse, saa høres under Poppelen næsten altid en 
umusikalsk, hviskende Lyd, medens de andre Træer staae 
”) Pyramidepoppelen adskiller sig fra de andre Popler derved, at 
Stammen er udeelt og meget tyk i Forhold til Hovedgrenene; 
disse ere desuden trykkede tæt op til Stammen, såa at Kronen 
derved bliver pyramideformig. Den stemmer forresten i Green- 
bygning mest overeens med Sortpoppelen, men er dog forskjellig 
fra denne deri, at den øverste Deel af Aarsskuddet stedse bort- 
døer, såa at Endeskuddet erstattes ved en Sideknop, der altid 
sidder paa den fra Stammen vendte Side 
