103 
sin Forrang over andre Træer.  Naturforskeren forlader 
sit nordlige Hjem med store Forventninger om Skovenes 
Skjønhed i hine begunstigede Egne under den tropiske 
Sol, hvor »Planternes Fyrster«”) herske, men det vil 
sikkert gaae ham som Forfatteren af disse Linier; han 
vender tilbage med den Overbevisning, at ingen Skovform 
er saa rig paa Afvexling og Poesie som den, der pryder 
vort Fædreland. 
Men Bøgen er ikke alene en af de skjønneste Træ- 
former, vi tage ikke i Betænkning ogsaa at stille den 
blandt dé i architectonisk Henseende fuldkomneste. Det 
væsentligste Særkjende for den Typus, der i Bøgen 
hår sin ypperste Repræsentant, og hvortil desuden 
blandt vore vildtvoxende Træer navnlig Linden, Elmen, 
Avnbøgen og Hasselen høre, bestaåaer deri, at medens 
alle Hovedgrenene (de primære Biaxer) ere stillede 
concentrisk i Forhold til Stammen (Hovedaxen) (Fig. 16), 
såa ere derimod de andre Grene (secundære, tertiære 
0. S. v. Biaxer) toradede (altsaa symmetriske) i deres 
Stilling til Hovedgrenene (Fig. 1), og fremdeles deri, 
at det hele Træ indtil en vis Alder har samme sym- 
metriske Charakteer som den enkelte Green, saa at der 
først i en senere Ålder skeer en gradviis Overgang til 
den concentriske Stilling af Hovedgrenene. Vi have 
allerede ovenfor lært Aarsskuddet og dets Forgrening 
at kjende hos Bøgen. Da samme . Forgreningsmaade 
vedbliver at gjentage sig, såa har den store hori- 
zontale Hovedgreen væsentlig samme Form som den tre- 
aarige Green (Fig. 1). Medens saaledes hos Fyrren, 
Poppelen og Egen enhver lille Green paa en Maade 
") »Palmæ plantarum principes« (Linné). 
