112 
Indtrykket af, at Dyret har indesluttet sig i sig selv og 
for en Tid antaget en ufuldkomnere Skikkelse end det 
besad som Larve. Ja det har unægtelig indesluttet sig i 
sig selv, men at dets Skikkelse og Bygning ikke ere mindre 
fuldkomne end tidligere, vil netop fremgååe af en nær- 
mere Betragtning af den ganske unge Pupe, som lige 
har skudt Larvehuden af sig. Vi ville da erkjende, at 
den tvertimod har temmelig stor Lighed med en ufuld- 
kommen Sommerfugl, den er ligesom et raat Udkast 
til en saadan, men uden Sommerfuglens Farver, Haar, 
Skjæl 0. s. v., uden dens Finhed i Formerne; de stærke 
Kindbakker og Klamrefødderne søge vi forgjæves saa vel 
som de øvrige for Larven ejendommelige Organer og For- 
hold; derimod kunne vi allerede paavise de store Øine, 
de lange Følehorn, Snabelen, de lange Been, Vingerne 
0. s. V., men disse Dele have dog ikke ret det Udseende 
som senere, de mangle det udprægede, det fuldendte i 
Formen”), der udmærke det færdige, Insekt; Pupen gjør 
Indtrykket af at være et ufødt Væsen, og naar vi betænke, 
hvor nyligt dens Organer ere dannede”), kan det eiheller 
undre os, at den endnu har dette uudviklede, embryonale 
Udseende; man vil derfor heller ikke af Pupen paa dette 
Udviklingstrin kunne erkjende umiddelbart, til hvilken 
Art af Sommerfugl den vil udvikle sig. Dertil kommer, 
at medens Pupen senere kun kan vrikke med Bag- 
kroppen, har den nu kunnet foretage meget kraftige 
Vridninger for at arbeide sig ud af sin Larvehud. Men 
snart falder den i Ko og alle dens Yderdele lægge sig 
igjen — maaskee som Følge af det Tryk, der udøves påa 
+) Vingerne ere uden Skjæl og uden Farve, Been og Antenner for- 
holdsvis korte og uden Led, Øinene uden Tavler 0. s. v. 
F%) nemlig først efter det sidste Larvehudskifte. 
