113 
dem, idet Pupen tvinger sig gjennem den snevre Spalte i 
Larvehuden — i den for dem naturlige Stilling, som de 
allerede indtoge indenfor Larvehuden, tæt op til hinanden 
og langs med Legemets Sider og Bug; der udsveder nu 
tillige en klar, fernisagtig Vædske, som overklæder Dyret, 
idet den størkner, med et fint Lag, der udjevner alle For- 
dybningerne mellem disse og dets Yderdele. Saaledes 
fremkommer den mumieagtige, ubevægelige, men 
kun tilsyneladende lemme- og vingeløse Pupe- 
form, som er såa betegnende for det andet, hvilende 
Hovedafsnit af Sommerfuglens Liv, i hvilket den ligger 
aldeles stille uden -at røre sig eller tage Føde. Hos 
andre Insekter har Pupen ikke det samme Udseende, 
fordi hin Fernisdannelse udebliver; Lemmer, Følehorn, 
Vinger 0.s.v., forblive derfor frie, men dog foldede sammen 
ned mod Bugen ligesom hos Sommerfuglen og med et 
lignende Præg af endnu ikke at være fuldbaarne; man vil 
derfor aldrig kunne forvexle en Pupe med et fuldt ud- 
viklet Insekt. Denne hvilende Periode, der tilbringes i 
en Slågs Søvn eller Dvaåle, har den store Betydning, at i 
den fuldføres, hvad der hos Pupen i Begyndelsen endnu 
kun er raåat antydet, og åt de indre Organer i den 
undergaae en mere. eller mindre betydelig Omdannelse 
eller Udvikling; men hermed er ogsaa Metamorfosen af- 
sluttet, den vaagnende Sommerfugl sprænger sin Pupe- 
hud, som nu er reduceret til en tynd Skal. Efter at have 
ventet lidt for ligesom åt vænne sig til det nye Liv og 
give sin nye Dragt tilbørlig Fasthed og Styrke, flyver den 
bort for at hellige Forplantningen største Delen af det 
korte Liv, hvortil Forberedelsen har været saa langvarig 
og saa vidtløftig. 
