121 
cellen, eftersom Hannerne aldeles ikke hjælpe til ved 
dennes Indretning eller Forsyning. De leve nu altsaa en 
Tid som et Slags Snyltedyr påa Bierne uden dog paa 
nogen Maade at besvære dem eller at ernære sig af dem. 
Men det Øieblik, da Bien er færdig med sin Celles Op- 
førelse og Proviantering og lægger sit Æg deri, benytter 
en af de smaae sorte Billelarver til at sætte sig fast 
påa Æget, idet det bliver lagt; kort efter er den ind- 
muret! Det -samme gjentager sig, uden at Bien veed af 
det, ved hver Celle, som gjøres færdig, saa længe den 
har en Sitaris-Larve påa sig endnu. Først naar de alle 
ere anbragte, blive Ægene lagte uden hint farlige Følge- 
skab, som Bien ikke mærker, eller hvis Følger den ikke 
aner, og kun af disse Æg vil der komme Bier, saa fremt 
ikke disse ogsåa blive dræbte eller fortrængte af andre 
Insekter. 
Vor Sitaris-Larve har nu fastet i 3 Fjerdingaar! 
Var den kommet ned i selve Honningen, vilde den drukne, 
men nu tjener Biæget den deels til Føde, deels til Baad. 
Det første den gjør, er med sine skarpe Kindbakker at 
rive Hul paa Æggeskallen og at begynde at søbe Blommen 
i sig. Heraf lever den i 8 Dage og voxer til en Længde 
af c. 1/7. Det var kun Selvforsvar, at den. fortærede 
Æget; thi »to store i en Sæk kunne ingenlunde rummes«, 
og Bilarven, der udvikler sig meget hurtigere, vilde ellers 
snart have spist fra den. Nu er det første Afsnit af 
Billelarvens Liv tilende; den skifter Hud og falder ud i 
Honningen som en lille tyk, blød, hvid og blind 
Maddike (Fig. b) med en meget tyk Bug og kun med Spor til 
Fødder og Følehorn; Kindbakkerne have antaget Form af 
Skeer og hjælpe den til et slurfe Honningen i sig. Paa 
Grund af dens Embompoint flyder den i Honningen, og 
