132 
de saakaldte Svømmekrabber, Benene, navnlig det 
sidste Par, ere brede og randhaarede, kunne Krabberne 
ikke svømme; derimod løbe de, som De vist vil have be- 
mærket, ofte meget hurtigt om paa Havbunden, men altid 
skraat til Siden ligesom de langbenede Edderkopper. 
Efter at Krabbeynglen (Fig. I) har forladt sit Skjul 
og sin Bolig under Moderens Hale, forlader den tillige Hav- 
bunden og stiger op til Overfladen, hvor man i klart Veir kan 
fiske dem i Tusindvis. Men i disse 2—3'" lange Smaadyr 
skulde man vanskelig gjenkjende en vordende Krabbe. 
Skjoldet er mere sammentrykt end fladt og løber ud i to 
meget lange og tynde Spidser eller Balancerstænger, af 
hvilke den ene vender fortil og nedad, den anden bagtil 
oOo 
g opad. Bagtil fortsættes Kroppen af en trind, leddet 
e 
— naar de ere blevne lidt ældre — med Spor til 
Smaafødder udstyret Hale; hvor meget dette Organ end 
minder om Flodkrebsens, er det dog endnu i denne 
Periode ikke Krabbelarvens Svømmeredskab. Heller 
ikke de 5 Fodpar, som senere afgive Bevægelsesred- 
skaberne, ere nu i Stand til at udføre dette Hverv; hos de 
yngste og mindste Larver ere de næsten ikke til at see, 
kun hos de større opdager man dem, halvt skjulte under 
Skjoldets bageste Deel; uagtet man allerede tydeligt kan 
see, at det forreste Par af disse Smaalemmer er den 
vordende Krabbes mægtige Saxe, ere de dog endnu i en 
aldeles uudviklet Tilstand og uden nogen direkte Betydning 
for Dyret. Det hele Parti af Legemet, der bærer disse 
Lemmer og senere næsten er det vigtigste, er endnu 
aldeles hæmmet i sin Udvikling. Derimod finder man, at 
visse Dele af Mundfødderne”), de saakaldte Bigrene eller 
”) Nemlig af 4de og 5te Par (1ste og 2det Par Kjæbefødder); det 6te 
