142 i 
Det charakteristiske ved Vandloppernes, som overhoved 
ved Entomostraceernes Forvandling, er at naar de fødes, 
er kun Legemets forreste Trediedeel og nogle faae 
Lemmepar tilstede; de andre Led og Lemmer dannes 
skaber antage tildeels andre Former. Udviklingen af Argulus 
[see Jurine: Annales du Museum t. 7, 1806 og Herrick og 
Dana i Sillimans American Journal t. 31, 1837] kan endnu til- 
deels bringes ind under den samme Hovedlov. Ligeledes Mus- 
lingkrebsenes eller Gypridernes (Zenker: Archiv f. Naturg. 
1854) og Dolkhalernes (see Cuvier régne animal edit. illustrée, 
Crustacés). Derimod forlade Dafnierne Æget i fuldt udviklet 
Skikkelse (Jurine: histoire des monocles) og gjennemgaae aldeles 
ingen Forvandling. 
Mereindvikledeere ForholdenehosSnerlefødderneeljerCirri- 
pedierne ogdeparasitiskeCyklopider(Lernæer cg Fiske- 
lus), hvisnyligt udklækkede Yngel er Cyklopernes saa lig, at man neppe 
kan skjelne dem derfra, hvorimod Udviklingens endelige Resultat er 
saa afvigende, at disse Dyreformers Krebsdyrnatur længe har været 
aldeles miskjendt. Til den for hele Afdelingen fælles additative 
Metamorfose kommer nemlig ligesom hos de snyltende Iso- 
poder en Stræben bort fra det typiske, en aberrant, ikke sjel- 
den endogsaa retrograd Udvikling. — Af Snyltekrebsenes 
og Lernæernes Formrække kjender man det første Stadium, den nys 
udklækkede Larve, men kun hos enkelte f. Ex. af desaakaldte Lernæopo- 
der har man været i Stand til at forfølge nogle af de senere Stadier, 
[See Kollar i »Annalen des Wiener Museums« I1ste Bd. 1855, om Ba- 
sanistes huchonis, og Claus om Chondracanthus gibbosus i håns 
»Ueb. d. Båu. u. die Entwick: ein. paras. Crustac.« 1858; samt nogle 
Stadier af Udviklingen af Lernæopoda og Pennella i Steen- 
strups og Lutkens »Bidrag til Kundskåb om det aabne Havs 
Snyltekrebs og Lernæer«]. Den udviklede Lernæopod-Hun har 
i Reglen en temmelig anselig Størrelse, et langstrakt sækdannet 
Legeme, fra hvis Midte der udgaaer et Par Arme, som i Spidsen | 
ere sammenvoxne og forsynede med en Knap, ved hvis Hjælp de 
ere fæstede i den Fisks Hnd, Kjød, Gjæller osv., påa hvilken de 
snylte. Dette Armpar er det 4de Par Mundfødder; ved nærmere 
Eftersyn opdager man ogsaa de andre og Følerne, men de ere 
meget smaaåae og ufuldkomne; Svømmefødder og Haleblade mangle 
derimod ganske. Hannerne ere mangfoldige Gange mindre end 
Hunnerne, påa hvilke man finder dem siddende; de ligne kun lidt 
Hunnerne og have 2 Par tykke og stærke Krogfødder (Kjæbe- 
