En Sandorm. 
150 
ned- i Sandet og tjener. til Fæste 
for den hele Geleemåasse, som 
egenlig har en gulgrøn Farve; det 
røde hidrører fra de 3—400 Ægge- 
blommer, som ere indhyllede af den 
geleeagtige Masse. Disse Æg omdan- 
nes nu først til aflange Fostre (Fig. 
a), der ikke vise nogen- anden 
Organisation end at deres Forende 
er omgivet af et bredt Bælte af 
Fimrehaar, ved Hjælp af hvilke de 
begynde at bevæge sig langsomt 
omkring i den halvflydende Gelee. 
Snart har det lille Foster åntaget 
en mere langstrakt Skikkelse, faaet to 
mørkerøde Pletter (Øjne) i Nakken og tre smaae Bælter af 
Fimrehaar til, et i Forenden, et i Bagenden og et tæt bagved 
det ældre bredere Bælte (Fig. b)"). Atl som det voxer (Fig, c) 
Fem Trin af Sandormens Udviklingshistorie (efter M. Schultze). 
”) Hvis man vil betragte de tre forreste Fimrebælter som Under- 
afdelinger af det oprindelige Fimrebælte, faaer man ligesom hos 
Terebellerne kun to Bælter, et større omkring Forenden og et 
mindre omkring Baågenden. 
