170 
forholdsviis kortere.  Forbrystringen har ligeledes en stor 
Overeenstemmelse med det saakaldte Hovedbryststykke hos 
Krebsen, men rigtignok af en heel forskjellig Grund. Der 
breder Hovedbryststykket sig, fordi det skal dække de under- 
liggende Gjæller, her har Forbrystringen naaet en tilsvarende 
Udvikling, fordi den skal omstutte de uhyre Muskler, som sætte 
Forbenene i Bevægelse; paa sin bageste Rand har den derfor 
to stærkt chitiniserede Gnidepuder, som understøtte den under 
Gravningen. Ogsaa i Forbenene er der en ydre tilfældig 
Lighed. Da de ere udvik- 
lede til stærke Gravered- 
skaber, ere Hofterne store og 
tapformig fremspringende for 
Forbeen af en Jordkrebs. a. Kløerne. u føre Benet ud til Siden; 
5: Mander nes forste Fotledsoer ner ud ofteringe nere esser 
med en flad, stærkt fremspringende Tand; Laåaret er 
kraftigt, stærkt sammentrykket fra Siden af, og Skinne- 
benet, der tjener som den egentlige Skovl, ender i 4 
stærke, kloformede Tænder, hvoraf de to øverste og længste 
ere svagt bevægelige. Foden er kort, treleddet, de to 
første Led løbe ud i to stærke Tænder, det sidste er der- 
imod lille og bærer de to smaa Kløer. - Under Gravningen 
kan hele Foden slaaes op bagved Skinnebenet og dækkes 
saaledes af dette. Mellem- og Bagbenene ere alminde- 
lige Gangbeen, hvis Skinnebeen vise det ejendommelige 
Forhold, at de henimod Foden ere forsynede med en 
Række bevægelige Torne. Disse benytter Jordkrebsen, 
hvad man ved fangne Exemplarer let kan overbevise sig 
om, som en Børste til at rense Bryststykket for Jord og 
Smuds. Hovedet pudses med Forbenene, Bagkroppen med 
Bagbenene, og Antennerne, mærkelig nok, med Palpernes 
udvidede Endeled, hvorigjennem de trækkes ligesom en 
