176 
eller en som denne virkende Vædske eller Urin, eller, 
som det af nyere Undersøgelser synes at fremgaae, begge 
Dele tilsammen. Ved Slutningen af Tarmrøret finde vi 
endelig endnu et Par Analkjertler, fælles for begge Kjøn, 
men af ubekjendt Betydning. En saa kompliceret Bygning, 
i Forbindelse med el saa udviklet Kjertelapparat, stempler 
den foreliggende Tarm som væsenlig bestemt til at be- 
arbeide vegetabilsk Føde, og det kan derfor synes under- 
ligt, at man ad Forsøgenes Vei er kommet til et mod- 
sigende Resultat. Jordkrebs, der indespærredes sammen med 
Regnorme, opaade disse og skaanede de i Jorden ned- 
stukne Rødder, ja de anfaldt endog til Slutningen hver- 
andre og opaade de Svagere. Disse Forsøg have imid- 
lertid ikke meget at betyde; thi for det Første tør man 
ikke altid overføre, hvad der skeer i Fangenskab, paa de 
fritlevende Dyr, og for det Andet er Jordkrebsens An- 
greb .paa Planterødder en af enhver Gartner og Land- 
mand saa anerkjendt Sag, at det næsten synes latterligt 
at reise Tvivl derom. Paa den anden Side kan For- 
holdet med Lethed forklares; den Gruppe af Insekter, 
hvortil Jordkrebsen hører, udmærker sig netop ved deres 
Graadighed, hvorved de ikke tage det såa nøie med 
Næringsmidlets Natur. Græshopperne f. Ex. ere ganske 
sikkert Planteædere, men de forsmaae ingenlunde andre 
Insekter, naar de kunne faae fat paa dem; det Samme 
gjælder om Faarekyllingerne og Kakkerlakkerne og om 
en stor Mængde andre Insekter, der ikke høre til de 
Hjelmkjæbedes Orden, f. Ex. Blødvingerne, Bladhvepsene, 
Hvepsene 0. s. v. At et saadant Sagn temmelig alminde- 
ligt har kunnet udbrede sig mellem Gartnerne, er ikke 
at undres over, da Flere maåaaskee endog have seet Jord- 
krebsen angribe en Regnorm; men derfor bliver Plante- 
