194 
Efterforskningerne have imidlertid vist, at SO Pas- 
satens Region er meget større end NO Passatens, idet- 
mindste i det atlantiske Ocean; at SO Passaten. er den 
kraftigste, og at den ofte udstrækker sig til 10 eller 15 
Graders Nordbrede, hvorimod Atlanterhavets NO Passat 
sjelden naåaaer sønden for Ækvator. 
De for Passatvinden særegne Skyer dannes imellem 
de øvre og nedre Luftstrømme. Sandsynligvis ere de 
fortættede Dampe fra den øvre Strøm, der bortdunste 
efterhaanden som de>stige ned i den lavere og mere 
tørre Strøm fra Polerne. Det er den samme Natur- 
begivenhed, som vi saa ofte iagttage her nede; naar en 
kold og tør Luftstrøm møder en varm og fugtig, frem- 
gaaer deraf en Damp- eller Taage-Udvikling. 
Vi have nu betragtet Vinden i dens Omløb, og skjøndt 
den påa sin Vei møder mange Forhindringer og derfor. 
underkastes Uregelmæsigheder, er Hovedretningen og 
Principet dog det samme heelt igjennem. Der er i det 
mindste to Kræfter virksomme i at føre Vinden ad dens 
Omløbsbane. Vi have seet, hvorfra den Kraft skriver sig, 
som giver Vinden en østlig Retning, naar den gaaer mod 
Ækvator, og en vestlig, naar den gaaer mod Polerne; 
og der er gjort Hentydning til den Kilde, hvorfra den 
har sin Bevægelse imod Nord.og imod Syd. Passatvindene 
fremkomme ved Solheden i Troperne, som udvider Luften 
og bringer den til at stige tilveirs og flyde bort i Retning 
af Nord og Syd, hvorfra der da atter finder en Luft- 
tilstrømning Sted for at gjenoprette Ligevægten. Men paa 
Polarsiderne af Passatvinds-Bæltet paa begge Halvkugler 
blæse de fremherskende Vinde ikke mod Varmekilden ved 
Ækvator, men netop i den modsatte Retning. Det synes 
saaledes ved første Øiekast en Paradox at sige, at den 
