196 
sig Ækvator fra begge Sider med østlig Retning og Po- 
lerne med vestlig. ' 
Jordens Omkreds maalt påa 60 Graders Brede er 
kun halvt saa stor som under Ækvator. Forudsat at 
Hastigheden er lige stor, kan derfor kun Halvdelen af 
den Luftmasse, der udgaaer fra Ækvator som en øvre 
Strøm imod Polerne, påssere 60 Graders Nord- eller 
Sydbrede. Den anden Halvdeel er efterhaanden trukken 
bort og ført tilbage af Strømme, der bevæge sig i modsat 
Retning. 
Saaledes vilde Solens Magt til at skabe en Polar- og 
Ækvatorial-Luftstrømning være, dersom dens Indflydelse 
var indskrænket til at forandre Atmosfærens vandrette 
Overflade. Men Atmosfæren er bleven begavet med en 
anden Egenskab, som forøger dens Bevægelighed og 
giver Solens Hede endnu mere Magt til at sætte den i 
Bevægelse, og det er den, at Varmen, foruden at for- 
andre Atmosfærens vandrette Overflade, tillige forandrer 
den paavirkede Lufts Vægtfylde. Dersom det store Luft- 
havs horizontale Overflade forblev uforstyrret af Solens 
Straaler, og dersom Luften kun var skikket til at modtage 
en Forandring i Vægtfylde, uden Forandring i Rumfang, 
da vilde denne Egenskab ogsaa være Kilden til i det mindste 
to Systemer af Luftstrømme, nemlig en øvre og en 
nedre. De to Kræfter forenede, nemlig den, som for- 
andrer den vandrette Overflade eller Rumfanget, og den, 
som forandrer Vægtfylden, frembringe de almindelige 
Strømme, som vi have betragtet. Vi kunne nu altsaa sige, 
at Luftens Hoveddrivfjer er Forandring i Vægtfylden, for- 
aarsaget saavel ved Polarkredsenes stivnende Kulde som ved 
Sølstraalernes udvidende Kraft imellem Troperne. 
