210 
Opførelse, samles af Fuglene ved Hjælp af deres store 
Fødder, enten påa den Maade, at de i den ene Fod bære 
en lille Deel deraf, eller derved at de skrabe 'det sammen 
med deres lange Kløer og påa denne Måade efterlade 
Jorden nøgen i nogen. Afstand rundt omkring Dyngen. 
Denne beståaer hos noglé Arter (Talegallus) alene af 
Plantestoffer, men andre (Leipoa, Megapodius) blande 
disse med Jord, Sand, Grus, Stene, ja endogsaa i nogle 
Tilfælde med Koralbrudstykker; Sagen er, at Fuglen an- 
vender alt, hvad den forefinder påa det Sted, som den har 
valgt. Det samme Par benytter den samme Dynge Åar efter 
Aar, men ødelægger den Deel, der blev benyttet. ifjor, 
naar Æglægningstiden vender tilbage; paa denne Maade blive 
Plantedelene i Midten blandede med det Sand og Jord, 
som dannede den ydre periferiske: Deel af den ældre 
Dynge. Naar Parret skal til at fornye Dyngen, samler 
det først en ny Masse af Planteaffald i Midten og skraber 
derover noget af det ældre Materiale: til en vis - Høide, 
men saaledes at Midten forbliver noget hul. - Her i 
Midten er det at Hunnerne af nogle Arter lægge deres Æg - 
i en Kreds (Talegallus, Leipoa) i forskjellig Dybde, 
fra 18” til flere Fods, medens andré anbringe dem uregel- 
mæsigt i særskilte Udhulinger i forskjellige Dele. af 
Dyngen. Ægene: lægges ved Solopgang, net efter. tet, 
med et Mellemrum af flere' Dage: mellem hvert, «ved 
hvilken Leilighed Byngens midterste Deel maa aåaabnes 
paany hver Gang et Æg bliver. lagt, dækkes til igjen 
bagefter og Fuglen vende tilbage til sit Tilflugtssted i 
Krattet, indtil alle Ægene ere lagte. Derpaa bliver Midten | 
fuldstændig dækket til og ved Hjælp af den tiloversblevne 
Jord eller Plantemasse bliver Dyngen forhøiet flere ; Fod 
og antager en kegle- eller kuppeldannet Form; men seive 
