FO 
menet paa følgende Maade: »Naar Luften om Natten er 
aldeles rolig og Himlen fri for Skyer, saa afkjøles Plan- 
terne betydeligt og nååe snart en Temperatur, som er 
betydelig lavere end Luftens. Planterne udstraale nemlig, 
ligesom alle Legemer, under de' nævnte Betingelser mere 
Varme end de modtage, mod den Deel af Himlen, som 
kan sees fra deres Plads, fordi de øvre Lag af Atmo- 
sfæren ere meget kolde, hvilket viser sig ved den hur- 
tige Aftagen af Luftens' Vårme, naar man fra en. Dal 
stiger op åd et Bjerg, ligesom ogsaa derved, at de høie 
Bjerges Toppe altid ere bedækkede med Snee. Under de 
nævnte meteorologiske Forhold overbeviste jeg mig om, 
at et Thermometer, som befinder sig i Græsset, ofte 
staaer 77—89% lavere end et andet Thermometer, som 
hænger frit i Luften. Denne Forskjel er desto større, og 
Græsset eller andre Plantedele ere desto koldere, jo mere 
frit beliggende der"sted ter? hvor deb ein desire gere 
større den Deel af Himlen er, mod hvilken de udstraale 
Varme. - Alt, hvad der gjør Luften urolig og hvad der 
formindsker dens Gjennemsigtighed, formindsker. ogsåa 
Horizontens Indflydelse påa Varmeudstraalingen og for- 
ringer derved den natlige Afkjøling«”). At de fine Plånte- 
deles Ødelæggelse ved Frost under de omtalte Forhold 
virkelig beroer paa en Udstraaling af Varme og altsaa' paa 
et Varmetab, sees deraf, at en simpel Skjærm, en tynd 
Maatte eller et ubetydeligt Lag Straa ere tilstrækkelige til 
at afværge Frostens skadelige Indvirkning, skjøndt disse 
Beskyttelsesmidler ere meget for tynde til at kunne holde 
Luftens afkjølende Indflydelse borte. 
”) Boussingault, Annales de chemie et de physique, 1858, Avril, 
p. 489. 
