229 
Fod, men aldrig højere, saakaldte Skalbanker d. v. s. 
mere eller mindre mægtige Ophobninger af Grus, Sand, 
Leer o.s.v. blandede med Skaller af Hav-Bløddyr, altsaa 
aabenbart dannede af Havet paa en Tid, da dette gik op 
til den Højde i det mindste, hvor de nu ligge. Studerer 
man nu nærmere disse Skalbanker”) og navnlig de i dem 
indeholdte Bløddyrskaller, vil mån af disse kunne see, 
om det er en Stranddannelse eller en Dybvandsdannelse ; 
thi de Bløddyr, der leve i selve Strandens heftige Bølge- 
slag, ere ganske andre Årter end de, der leve i det fine 
Leer, påa Dybet, hvor der er stille. Af den Høide, hvori 
hine Stranddannelser ligge, kan man nogenlunde beregne 
deres Alder; thi man veed jo, at Skandinavien hæver sig, 
vel 3—5' i Aarhundredet, og de ældste af disse Skal- 
banker, der ligge i en Høide af 500”, kunne altsaa an- 
tages at have en Ælde af mindst 10,000 Aar. De Bløddyr, 
hvis Skaller findes i de norske Skalbanker omkring Christi- 
aniafjorden, høre alle til endnu levende Arter og vi føres 
altsaa ikke ved dem tilbage til nogen anden Jordperiode 
end den nuværende, men det viser sig tillige, at medens 
de yngre, lavere liggende Skalbanker indeholde de samme 
Arter, som endnu leve i det Hav, der beskyller det syd- 
lige Norges Kyster”), have de ældre, høiere liggende et 
aldeles arktisk Præg og minde ganske om Bløddyrfaunaen 
”) See Sars og Kjerulf: Iagttagelser over den postpliocene eller 
glaciale Formation i en Deel af det sydlige Norge (Universitetspro- 
gram 1860) samt Sars, om Undersøgelsen af de i vor Glacial- 
formation indesluttede organiske Levninger (Videnskabsselskabets 
Forhandlinger i Christiania 1860). 
I den østlige Deel af Mellem-Sverrig, i Nærheden af de store Søer, 
vise Istidens Skalbanker en fattigere Fauna, der tyder paa, at den 
daværende Østersø alt dengang var væsenlig en fersk Sø. Men 
enkelte Ishavs-Bløddyr findes dog ogsaa i disse Skalbanker (Yoldia 
arctica). 
XX 
Sanne 
