238 
hvis Form nøie er afpasset efter Skallens Munding, i for 
det indtrukne Dyr og yder saaledes i Forbindelse med 
Skallen en vel svag, men dog efter Omstændighederne 
den bedst mulige, Beskyttelse for den spæde Larve, der 
nu synker til Bunds med samt sin Skal og sit Laag, men 
atter kan hæve sig op til Overfladen, saa snart den blot 
vil klappe Laaget tilbage og udstrække sine som et Par 
Dampskibshjul arbeidende »Seil«. At de udvoxne Tri- 
tonia, Doris osv. mangle Laag, følger allerede deraf 
at de mangle Skal, thi Laaget er kun et Supplement til 
Skallen og kan ikke tænkes uden denne. Vi have altsaa 
her tre for Larvelivet charakteristiske, men senere bort- 
faldende Organer: 1) en Skal af en særegen Form og 
Beskaffenhed, 2) et Svørnmeredskab, det saakaldte Seil, 
af en ligesaa ejendommelig Bygning, og 3) Laaget, 
Skallens Supplement. 
Føie vi nu hertil, at Hovedet er aldeles uudviklet hos 
Larven, at Følehorn og Gjæller mangle, og at hverken 
Fod eller Krop have den Form, som de senere skulle 
have, vil det være klart, at Forskjellen mellem Larven 
og den fuldkomne Snegl er aldeles gjennemgaaende”). 
Om Larvens senere Omdannelser besidde vi kun faae 
Iagttagelser, og jeg vil derfor ikke i det enkelte skildre 
dem de senere Momenter i Havsneglenes Forvand- 
ling; jeg skal indskrænke mig til den Bemærkning, at 
den i det hele foregaaer lidt efter lidt, uden de pludse- 
lige Afbrydelser eller Spring i Udviklingen, som udmærke 
”) For ogsaa at give en Forestilling om den indre Bygning vil jeg 
tilføje, at der hos Larverne paa dette Udviklingstrin kan paavises 
en kort og simpel Fordøielseskanal, en Begyndelse til en Lever, 
Muskler, Høreretskaber, men intet Hjerte (?) og ingen Mund- 
bevæbning (?) (Kjæber eller Tænder), samt intet Spor til For- 
plantningsredskaber. i 
